Ухвала

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 591/3748/18

провадження № 61-13703ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 , подану його представником - ОСОБА_3 , на постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності.

Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 11 вересня 2018 року позов задоволено.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з січня 2008 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нежитлове приміщення (магазин) площею 27,02 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано право власності за ОСОБА_4 на 1/2 частини нежитлового приміщення (магазину) площею 27,02 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано право власності за ОСОБА_5 на 1/2 частини нежитлового приміщення (магазину) площею 27,02 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року рішення Зарічного районного суду міста Суми від 11 вересня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нежитлового приміщення (магазину) та визнання права власності за кожним з них по 1/2 частині на вказане нежитлове приміщення скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення, яким взадоволенні позовних вимог відмовлено.

У липні 2019 року ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята вказаної статті).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Зазначена справа є малозначною відповідно до закону, оскільки заявлена в ній ціна позову в 149 700,00 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням встановленого з 01 січня 2019 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» цього показника в 1 921,00 грн, складає 192 100,00 грн (100 х 1 921,00 грн).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Крім того, в постанові Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року вказано, що ця справа є малозначною та судове рішення апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України винятків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для його касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Сумського апеляційного суду від 13 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук