Єдиний унікальний номер: 448/2050/18
Провадження № 2/448/295/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08.07.2019 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представник третьої особи Мостиського РВ ДРАЦС ГТ УЮ у Львівській області не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про зміну прізвища дитини,

в с т а н о в и в:

Позивачка 28.12.2018року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 07.08.2010року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22.11.2018року розірвано.

Вказує, що за час даного шлюбу у них народилася одна дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає разом із нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні.

Стверджує, що впродовж спільного сімейного життя відповідач ухилявся від виконання сімейних обов`язків та виховання дитини, матеріальним забезпеченням дитини не займався, сім`я існувала лише формально, часті конфлікти та окреме проживання негативно впливали на психічне та фізичне здоров`я дитини. З червня 2017року з відповідачем проживають окремо. З цього часу відповідач бачився з сином лише 6 разів. З березня 2018року по грудень 2018року відповідач зовсім не виходить на зв`язок. Аліментів чи будь-якого забезпечення відповідач не надає, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про стан здоров`я дитини, не забезпечує дитині належних умов для здорового зростання та розвитку, своїм негативним ставленням до неї (позивача) негативно впливає на сина. Натомість, усі обов`язки по утриманню та вихованню сина виконує вона (позивач), створює усі необхідні умови для здорового фізичного та морального розвитку, духовного збагачення, а також забезпечує належне медичне обслуговування.

Зазначає, що за час шлюбу з відповідачем вона іменувалася прізвищем « ОСОБА_4 ». Після розірвання шлюбу з відповідачем вона повернула собі своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». У зв`язку із зміною свого прізвища, бажає змінити прізвище сина з « ОСОБА_4 » на прізвище « ОСОБА_6 », для того щоб мати з сином одинакові прізвища і в подальшому в життя не виникало непорозумінь та труднощів у спілкуванні з оточуючими людьми через різні прізвища у неї з сином, що буде негативно впливати на емоційний стан дитини. Також зазначає, що прізвище « ОСОБА_4 » створює труднощі при його написанні чи вимові іншими людьми.

Стверджує, що зміна прізвища дитини цілком відповідає інтересам та бажанню дитини, ніяким чином не впливає на законні права, інтереси та обов`язки відповідача щодо дитини. Однак, у зв`язку із тим, що спір неможливо вирішити в досудовому порядку, змушена звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд змінити прізвище дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 ».

Ухвалою судді від 19.04.2019року відкрито провадження у даній справі.

30.05.2019року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги щодо зміни прізвища дитини він не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що твердження позивача про те, що він (відповідач) не займається вихованням сина, не надає йому матеріальної допомоги та не сплачує аліментів, не відповідає дійсності та не підтверджено жодними доказами. Також вважає, що покликання позивача на те, що різні прізвища дитини та матері будуть негативно впливати на дитину є виключно емоційними та не підтверджені доказами. Вказує, що він любить свого сина і намагається йому допомагати. Щодо сплати аліментів зазначає, що за час спільного шлюбу ними побудовано житловий будинок в с АДРЕСА_1 Зимна АДРЕСА_2 Львівської області, а після розірвання шлюбу вони дійшли спільної згоди, що дане майно вони не будуть ділити, а такий залишається синові, а взамін цього позивач не буде звертатися до суду щодо стягнення аліментів. Також вказує, що позивач сама налаштовує сина проти нього (відповідача), тривалий час не давала йому бачитися з дитиною, не відповідала на телефонні дзвінки, у зв`язку із чим він був змушений звернутися з письмовою заявою до Служби у справах дітей Шевченківського району м. Львова, в результаті чого було видано розпорядження Шевченківської РДА, яким йому визначено час і місце побачень з дитиною. Стверджує, що він повністю виконує свої батьківські обов`язки відповідно до даного розпорядження, бачиться із сином, цікавиться його фізичним станом здоров`я, підтримує його матеріально та морально, кожного разу при зустрічі з сином купляє йому продукти харчування, одяг, взуття. Позивач не довела, що він свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та виховання, не відвідує дитину та матеріально її не забезпечує. Вважає, що підстави зміни прізвища його сина. Зазначені в позовній заяві на дівоче прізвище позивача є необґрунтованими та такими, що суперечать його інтересам. З огляду на наведене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 25.06.2019року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на обставини, викладені ним у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначив, що позивач може з часом повторно вийти заміж та знову змінити своє прізвище. Вважає, що зміна прізвища не буде відповідати інтересам дитини.

Представник третьої особи Мостиського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що сторони з 07.08.2010року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2018року розірвано. У даному шлюбі у них народилася одна дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.06.2012року батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 (відповідач у справі), матір`ю є ОСОБА_7 (позивач у справі).

Сторони проживають окремо з червня 2017року. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Після розірвання шлюбу позивач відновила своє дошлюбне прізвище - « ОСОБА_5 ».

Як вбачається із матеріалів справи, батько дитини - відповідач ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з позивачем у 2018році звернувся до органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради із заявою щодо встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_8 , який проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

Із листа Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Департаменту гуманітарної політики управління соціального захисту Львівської міської ради 34-2607-9 від 04.01.2019року відомо, що ОСОБА_1 виконує обов`язки щодо виховання та догляду за своїм сином ОСОБА_3 . Дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного виховання та розвитку. ОСОБА_1 не заперечує щоб ОСОБА_2 бачився зі сином, але лише у її присутності у зв`язку із відсутністю емоційних зв`язків між батьком та сином.

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації №132 від 22.02.2019року «Про встановлення днів побачень ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 » встановлено дні побачення відповідачу ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , а саме: субота неділя почергово щомісячно з 12.00год. до 16.00 год.; інші дні за погодженням з матір`ю дитини. Зустрічі повинні відбуватись у присутності матері. Матері дитини ОСОБА_1 , не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батькові ОСОБА_2 з сином ОСОБА_8 , дозволяти вільне спілкування з дитиною.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2018року; копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 21.06.2012року; копією довідки Мостиського РВ ГУ ДМС України у Львівській області №12 від 14.12.2018року; копією паспорта громадянина України позивача ОСОБА_1 ; копією листа Відділу «Служби у справах дітей» Шевченківського району Управління «Служби у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №2608 вих-1255 від 04.12.2018року; копією листа Львівського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Департаменту гуманітарної політики управління соціального захисту Львівської міської ради 34-2607-9 від 04.01.2019року; копією акта оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 ; копією висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 ; копією розпорядження Шевченківської районної адміністрації №132 від 22.02.2019року.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Сімейним кодексом України.

Перш за все слід зазначити, що частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно положень ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст.148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що при вирішенні спору суд має з`ясувати: виконання своїх обов`язків обома батьками, інші обставини, які в сукупності вказують на відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Тобто інтерес дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору.

Інтереси дитини у зміні прізвища можуть полягати у її бажанні, звичках, прив`язаності до членів її сім`ї.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про зміну прізвища дитини, позивач стверджує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, та те, що зміна прізвища буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, позивач не виконала свій процесуальний обов`язок пов`язаний з тягарем доказування по справі тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог, зокрема, не надала суду належних та допустимих доказів ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, а також доказів на підтвердження того, що зміна прізвища дитини з прізвища батька « ОСОБА_4 » на прізвище матері « ОСОБА_5 » відповідатиме інтересам дитини та сприятиме якісним змінам у його житті.

При цьому, вищевказані обставини повністю заперечуються відповідачем, тому такі відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, потребують доведення, однак доказів на їх підтвердження в ході розгляду справи позивачем суду не надано.

Навпаки, надані в судовому засіданні пояснення сторін та наявні матеріали справи свідчать про те, що батько дитини відповідач ОСОБА_2 не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_9 та бажає брати участь у спілкуванні та вихованні дитини, оскільки із цією метою звертався до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Покликання позивача на те, що відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає безпідставними, оскільки позивач із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини до суду не зверталася, що визнається сторонами.

Доводи позивача про те, що зміна прізвища дитини з прізвища батька « ОСОБА_4 » на прізвище матері « ОСОБА_5 » відповідатиме інтересам дитини також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судом доказів, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про зміну прізвища дитини відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

Третя особа: Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області; місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Львівської області; .

Повний текст судового рішення складено 17.07.2019року.