Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/539/19
Провадження № 2/280/591/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2019 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Пасічного Т.З.

із секретарем Сьомак Л.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1 О ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом про визнання права власності. В обґрунтування позову вказала наступне. Начальником Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Желєзною Т.С. при примусовому виконанні виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» було передано на реалізацію майно боржників квартиру АДРЕСА_1 , яке їм належало на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого Коростишівською міською радою 05.09.2002 року. 27.12.2018 року Державним підприємством «СЕТАМ» через Веб-сайт системи електронних торгів, проводилася реалізація арештованого майна. Покупцем даного нерухомого майна визначено позивача. Отримавши акт про проведення електронних торгів представник позивача звернулася до приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Сережкіної О.М. для отримання свідоцтва про придбання з прилюдних торгів вказаної квартири. Проте, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2019 р. №49/02-31, яку аргументовано тим, що попередніх власників квартири ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 внесено до Єдиного реєстру боржників (номери виконавчих проваджень: 57463108, 57463424, 53833824, 55461592, 7 56146470). Враховуючи викладене вище, нотаріусом було відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_4 свідоцтва про придбання ним з прилюдних торгів квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку з викладеним, враховуючи, що своє право власності на придбану за результатами електронних торгів квартиру позивач може захистити лише в судовому порядку, останній просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити та визнати за ним право власності на вказане житло.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, пояснення стосовно позову суду не надала.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. Про причини неявки суд не повідомили. Про розгляд справи повідомлялися своєчасно та належним чином шляхом отримання SMS - повідомлення. Відзив на позов до суду не подав.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, заяву відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач 27.12.2018 року взяв участь в електронних торгах, організованих ДП «СЕТАМ» щодо реалізації у виконавчому провадженні майна боржників ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . За результатами даних торгів він став власником квартириАДРЕСА_1 , на підтвердження чого державним виконавцем було складено акт про проведені електронні торги. В той же час, через розбіжності щодо відомостей, які повинні бути зазначені в цьому акті, існуючі між Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року, та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, на своє звернення до нотаріуса для отримання свідоцтва про придбання нерухомого майна за результатами електронних торгів позивач отримав відмову у видачі такого свідоцтва.

Відповідно до п.8 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Аналогічну норму містить підпункт 3.1 пункту 3 глави 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, яким передбачено, що свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акта про проведені публічні торги, затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Тобто складений у встановленому законом порядку державним виконавцем та затверджений начальником відповідного відділу державної виконавчої служби акт про проведені електронні торги є єдиною безумовною підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Натомість постановою приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Серьожкіною О.М. № 49/02-31 «Про відмову у вчинені нотаріальної дії» 26.02.2019р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, оскільки попередніх власників квартири ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 внесено до Єдиного реєстру боржників (номери виконавчих проваджень: 57463108, 57463424, 53833824, 55461592, 7 56146470).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов при визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та такими, що слід задовольнити.

Таким чином, приймаючи до уваги зміст вищенаведених норм матеріального права та їх системний аналіз, враховуючи, що позивач в законний спосіб набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , але не може скористатись цим правом у зв`язку з неможливістю отримання ним в нотаріальних органах свідоцтва про право власності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 142, 200, 259, 263-268, 273 ЦПК України, ст. ст. 328, 392 ЦК України, Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на нерухоме майно двохкімнатну квартиру, загальною площею 40,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 12.07.2019 року.

Суддя Т.З.Пасічний