Провадження № 2-ві/522/42/19
УХВАЛА

18 липня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одеса заяву ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявської Лариси Миколаївни,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти, у розмірі 10 000 гривень щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2018 року, позов задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,21 гривень.

Верховний Суд постановою від 19 грудня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2017 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2018 року скасовані. Справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

09 січня 2019 року матеріали справи надійшли до суду першої інстанції.

23 січня 2019 року за результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М.

Ухвалою суду від 24 січня 2019 року справа прийнята до свого провадження.

14 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відвід, в порядку п.4 ч.1 ст.36, ч.2 та .3 ст. 3, ст.ст. 40, 41 ЦПК України. Мотивує вимоги тим, що суддя Чернявська Л.М., починаючи з серпня 2016 року розглядала між тим же сторонами справу про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Вважає, що вона навмисно затягувала розгляд справи два роки і не розпочавши його, для того ж, щоб інша суддя змогла винести неправосудне рішення. Отже, фактично суддя Чернявська Л.М. вже прийняла свою безпосередньою участь у цьому судовому процесі і зрозуміло, на якій бік вона стала. Отже, у заявника є сумніви у неупередженості судді, що виключає її участь у розгляді зазначеної справи. Вбачає умисне зловживання судді своєю посадою, які полягають у тому, що вона умисно виносить неправосудні рішення у справах де необхідно дослідити багато документів, відеозаписів та допитати свідків. Таким чином наявність певного досвіду судових проваджень, які перебували на розгляді судді, та проаналізувавши реєстр судових рішень, які виносила суддя, заявник посилався на існування у нього сумнівів в неупередженості судді, що відповідно є підставою для обґрунтованого відводу судді.

Ухвалою судді від 17.07.2019 року заява ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Чернявської Л.М. була визнана необґрунтованою. Заява у порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України була передана для визначення судді.

Матеріали заяви ОСОБА_1 відповідно до автоматизованої системи документообігу було розподілено судді Домусчі Л.В..

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Чернявської Л.М., суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Зокрема, ч.1 ст. 37 ЦПК України, встановлено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

З аналізу вказаних норм чинного законодавства України вбачається, що Законом передбачено недопустимість участі судді в розгляді справи, у разі існування обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Перевіривши матеріали заяви, вважаю за необхідне заявити самовідвід за наступних підстав, а саме через те, що суддя Домусчі Л.В. була головуючою суддею при розгляді справи №522/18403/16-ц та саме вона приймала відповідне рішення суду від 15.11.2017 року, яке у подальшому було скасовано судом касаційної інстанції, про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А відтак дані обставини виключають можливість розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 , оскільки прийняте по справі рішення, яке б воно не було, може викликати сумніви в неупередженості та безсторонності як судді.

Згідно статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Також зазначаємо, що згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Враховуючи викладене та у зв`язку з тим, що заява про відвід головуючого судді Чернявської Л.М. є невід`ємною частиною розгляду цивільної справи, яка, у свою чергу, вже перебувала у провадженні судді Домусчі Л.В. та останьою було прийняте рішення не на користь відповідача (заявника ОСОБА_1 ), яке у подальшому було скасовано судом касаційної інстанції, враховуючи викладене вважаю за необхідне і за доцільне з метою дотримання балансу інтересів між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по справі, а також з метою запобігання у подальшому сумнівів і нарікань у об`єктивності і неупередженості головуючого в очах суспільства та з інших підстав, а також звинувачень у заінтересованості в результаті розгляду заяви, вважаю за необхідне, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. 39 ЦПК України заявити по даній цивільній справі самовідвід, щоб виключити будь-які сумніви щодо безсторонності судді.

Частиною першою статті 41 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 33, 36-40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В. про самовідвід - задовольнити.

Матеріали заяви ОСОБА_1 від 14.02.2019 року про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявської Лариси Миколаївни у цивільній справі №522/18403/16-ц - передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси з метою здійснення повторного автоматичного розподілу справи між суддями та визначення головуючого судді.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення або ухвалу суду.

Суддя Л.В. Домусчі