ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/144/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/612/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ткач З. Є., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/144/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2019 року, ухвалену суддею Дзюбич В.Л., за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2017 року про стягнення заборгованості за договором позики, яке ухвалено у цивільній справі №607/144/16-ц - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що на даний момент вона не в змозі оплатити одразу борг за договором позики, оскільки не має коштів.

ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначила, що апелянтка неодноразово просила відстрочити повернення боргу на деякий час, тим самим поставила її сім`ю у скрутне становище. Вона не має можливості чекати, оскільки розуміє, що ОСОБА_1 не має наміру сплачувати заборгованість, а хоче уникнути фінансової відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоч належним чином була повідомлена про час і місце судового засідання.

У відповідності до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у відстроченні судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження передбачених законом виняткових підстав для відстрочки виконання судового рішення та обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання.

Судом також враховано, що з часу набрання рішенням суду законної сили пройшло більше двох років, а рішення суду не виконане . Відстрочка виконання призведе ще до більш тривалої затримки виконання рішення суду та порушення права ОСОБА_2 на мирне володіння належним їй майном.

З такою позицією погоджується і колегія суддів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2017 року з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 стягнуто 314456,54 гривень заборгованості за договором позики від 27.11.2014 року. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2670,46 гривень сплаченого позивачем судового збору. Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави 474,10 гривень судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 04 квітня 2017 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 січня 2017 року залишено без змін.

29 червня 2017 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області видано виконавчий лист №607/144/16-ц.

10 серпня 2017 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області Гайдою А.Б. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/144/16-ц, виданого 29 червня 2017 року.

10 серпня 2017 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області Гайдою А.Б. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 .

Згідно висновку про вартість майна ПП «ЕКСПЕРТОЦІНКА» (оцінка виконана станом на 18 лютого 2019 року), ринкова вартість арештованого майна - квартири за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадщину від 14.09.2015 року складає 491390 грн.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 05 березня 2019 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по виконанню виконавчого листа №607/144/16-ц від 29 червня 2017 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 314456,54 грн. та судовий збір в сумі 2670,46 грн. не виконано.

Відповідно до вимог ч. ч.1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо).

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 435 ЦПК України, ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави дійти висновку, що відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Відповідно до вимог ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюється іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що вона має похилий вік та не має матеріальної змоги сплатити борг .

Указані доводи не можуть бути прийнятими судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки наведені обставини не є винятковими у розумінні ст. ст. 435 ЦПК України, ці обставини не унеможливлюють та не ускладнюють виконання рішення

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи, які були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

За положенням п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.

Головуюча: Г.М. Шевчук

Судді: З.Є. Ткач М.В. Ходоровський