ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7059/19 Справа № 210/3862/17 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/3862/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року, яке ухвалено суддею Літвіненко Н.А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 травня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради (надалі Управління) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги.

Позовна заява обґрунтована тим, що 31.10.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Управління із письмовою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На підставі наданих документів, та керуючись Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 (далі - Порядок) Управлінням було прийнято рішення про призначення грошової допомоги ОСОБА_1 , з 31.10.2014 року по 29.04.2015 року.

Для призначення грошової допомоги на наступні шестимісячні строки відповідачка зверталась з заявами 06.05.2015 року, 27.10.2015 року, 11.05.2016 року, 11.11.2016 року. У всіх зазначених заявах відповідачка власноручно засвідчила про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, для покриття витрат на проживання та зобов`язалася повідомляти про зміни обставин, які можуть вплинути на виплату грошової допомоги протягом трьох днів. На підставі наданих заяв, Управлінням були прийняті рішення про призначення грошової допомоги ОСОБА_1 у наступні періоди: з 30.04.2015 року по 29.10.2015 року, з 30.10.2015 року по 29.04.2016 року, з 11.05.2016 року по 29.10.2016 року, з 11.11.2016 року по 10.05.2017 року.

В 2017 році Управлінням була здійснена перевірка правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення грошової допомоги.

В результаті перевірки встановлено, що чоловік відповідачки ОСОБА_2 придбав у свою власність житловий будинок за договором купівлі-продажу від 24.09.2015 року №2 1872, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Відповідно до п.11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Оскільки, відповідачка жодним чином не повідомила Управління про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме, придбання житла членом її родини, то виникли обставини, які призвели до надміру виплаченої грошової допомоги за рахунок коштів державного бюджету за період з 24.09.2015 року по 10.05.2017 року, на загальну суму 28641,60 грн.

Пунктом 12 цього ж Порядку також визначено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Враховуючи вищезазначене, 08.06.2017 року Управлінням було прийнято рішення про припинення надання відповідачці щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Вищевказане рішення Управління від 08.06.2017 року, станом на дату звернення до суду, не оскаржено.

Відповідно до абз.2 п. 11 Порядку сума грошової допомоги, виплачена надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу.

ОСОБА_1 було вручено повідомлення про припинення надання щомісячної адресної допомоги, та необхідність її повернення, яке нею не виконано.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради надміру виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 26 887,86 грн. та судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради 26 887 грн.86 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом не було всебічно досліджено обставини справи та не взято до уваги пояснення відповідачки, свідків та додані до матеріалів справи докази.

Зокрема, на переконання відповідачки, вона не приховувала інформацію про придбання чоловіком домоволодіння та представники Управління мали можливість здійснити перевірку у будь-який час, адже про таке майно нею було зазначено на сайті НАЗК при заповненні декларації про доходи, що свідчить про відсутність у її діях недобросовісності або ж наміру приховати таку інформацію. Відповідачка ОСОБА_1 зазначає, що придбане її чоловіком нерухоме майно, на момент його придбання, не було придатним для житла, у зв`язку з чим вони з сім`єю проживали за іншою адресою, та проводили у будинку ремонтні роботи. Після того як вона особисто повідомила Управління про зміни, а саме про переїзд родини до нового будинку, Управління провело перевірку та встановило наявність підстав, які, на думку позивача, впливають на призначення допомоги.

Також, відповідачка наголошує на тому, що нею було виконано вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та повідомлено Управління про зміну місця проживання.

На думку відповідачки, суд безпідставно не взяв до уваги висновок судового експерта щодо непридатності будинку до проживання та дійшов висновку, що будинок був придатним для проживання з огляду на те, що покупець (чоловік відповідачки) перед укладенням договору купівлі-продажу оглянув будинок та претензій щодо його стану не мав. Такі висновки відповідачка вважає помилковими, оскільки, вони, після переїзду до міста Кривого Рогу, не мали кошти на придбання належним чином облаштованого житлового будинку, оскільки покинули своє постійне місце проживання у місті Луганську з незалежних від їх волі обставин, та придбали той житловий будинок, на який вистачило коштів у той час.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі радизазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 не повідомила Управління про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме, придбання житла членом її родини, у зв`язку з чим виникли обставини, які призвели до надміру виплаченої грошової допомоги за рахунок коштів державного бюджету в сумі 26 887 грн.86 коп.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорюється, 31.10.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Управління із письмовою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На підставі наданих документів, та керуючись Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 (далі - Порядок) Управлінням було прийнято рішення про призначення грошової допомоги ОСОБА_1 , з 31.10.2014 року по 29.04.2015 року.

Для призначення грошової допомоги на наступні шестимісячні строки відповідачка зверталась з заявами 06.05.2015 року, 27.10.2015 року, 11.05.2016 року, 11.11.2016 року. У всіх зазначених заявах відповідачка власноручно засвідчила про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, для покриття витрат на проживання та зобов`язалася повідомляти про зміни обставин, які можуть вплинути на виплату грошової допомоги протягом трьох днів. На підставі наданих заяв, Управлінням були прийняті рішення про призначення грошової допомоги ОСОБА_1 у наступні періоди: з 30.04.2015 року по 29.10.2015 року, з 30.10.2015 року по 29.04.2016 року, з 11.05.2016 року по 29.10.2016 року, з 11.11.2016 року по 10.05.2017 року.

В 2017 році Управлінням була здійснена перевірка правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення грошової допомоги.

В результаті перевірки встановлено, що чоловік відповідачки ОСОБА_2 придбав у свою власність житловий будинок за договором купівлі-продажу від 24.09.2015 року №2 1872, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір між сторонами виник з приводу поверненню на вимогу уповноваженого органу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради - надмірно виплаченої щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі, як такої що отримана у зв`язку із наданням недостовірної інформації, яка виявилася у неповідомленні уповноважений орган про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII , внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно п.п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається зі змісту ч.ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто, а дітьми - через законного представника.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи найближчий територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), протягом 10 днів.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Порядок № 505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (пункт 5 Порядку № 505).

У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Отже, питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505 вирішується уповноваженим органом, який зобов`язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення.

Згідно з пунктом 6 Порядку №505, у редакції чинній на час призначення допомоги, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

На підставі наданих ОСОБА_1 документів, Управлінням було прийнято рішення про призначення грошової допомоги ОСОБА_1 , з 31.10.2014 року по 29.04.2015 року, та остання зобов`язалася повідомляти про обставини, які впливають на призначення допомоги, протягом десяти днів з дня настання таких обставин (а.с. 10 зворот).

Надалі Управлінням були прийняті рішення про призначення грошової допомоги ОСОБА_1 у наступні періоди: з 30.04.2015 року по 29.10.2015 року, з 30.10.2015 року по 29.04.2016 року, з 11.05.2016 року по 29.10.2016 року, з 11.11.2016 року по 10.05.2017 року, та щоразу відповідачкою ОСОБА_1 надавалися заяви про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, для покриття витрат на проживання (а.с. 11-14).

24.09.2015 року чоловік відповідачки ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, придбав житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом пункту 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

ОСОБА_1 не повідомляла Управління про придбання її чоловіком ОСОБА_3 , який є членом її сім`ї, житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що, на переконання позивача є підставою для покладення на неї відповідальності, визначеної пунктом 11 Порядку.

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами позивача, з огляду на те, що за умовами пунктом 6 Порядку, у редакції чинній на час призначення допомоги та отримання такої допомоги, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 50 ЖК України, жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Згідно статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Отже, вищезазначені норми, у своїй сукупності, свідчать про те, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, яке є благоустроєним стосовно до умов населеного пункту в якому знаходиться таке нерухоме майно, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам, та взагалі бути придатним для проживання в ньому.

Крім того, пункт 6 Порядку №505 Постановою КМУ № 370 від 31.05.2017 року викладено у новій редакції та зазначено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Згідно ч. 2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи.

З огляду на те, що Постановою КМУ № 370 від 31.05.2017 року до пункту 6 Порядку №505, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини сторін, внесено зміни, згідно яких конкретизовано, що наявність у будь-кого із членів сім`ї у власності житлове приміщення/частини житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, які непридатні для проживання, не впливає на призначення адресної грошової допомоги, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку пункт 6 Порядку №505 має застосовуватися щодо відповідачки ОСОБА_1 у новій редакції, яка пом`якшує її відповідальність.

Згідно Звіту про оцінку вартості майна, виконаного ФОП ОСОБА_4 07.09.2015 року, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , опалення відсутнє, фундамент, стіни, перегородки, перекриття, дах, підлога, вікна, двері, обробка, інженерні комунікації (електропостачання, водопровід, каналізація, газопостачання, опалення - відсутнє) - все знаходиться у старому стані; стан об`єкта в цілому визначено як старе (стан несучих конструктивних елементів аварійний, несучих - дуже старе. Обмежене виконання елементами своїх функцій можливо при проведенні охоронних засобів або повної заміни цих елементів); стан приміщень, дозволяє в подальшому експлуатувати за призначення з проведенням капітального відновного ремонту (а.с. 67-112).

Доказів на спростування цього Звіту позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами відповідачки ОСОБА_1 про те, що вона не вважала дане нерухоме майно придатним для проживання, у зв`язку з чим не повідомляла Управління про придбання цього майна.

Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Разом з тим, згідно статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Зважаючи на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, є саме грошовою сумою, наданою такій особі як засіб для існування, і законодавцем передбачені два виключення які нажають можливість повернути такі суми: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради не було надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо недобросовісності ОСОБА_1 при зверненні до Управління із заявою про призначення адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеній особі та наявність у її діях умислу щодо приховування інформації, яка могла вплинути на призначення такої допомоги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 400,00 грн. (а.с. 237), що відповідає розміру, встановленому Законом України «Про судовий збір», оскільки п. 19 ч.1 ст. 5 цього Закону, яким Управління було звільнено від сплати судового збору при поданні даного позову, виключено на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року і на теперішній час така пільга на позивача не розповсюджується.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги - відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: