Постанова

Іменем України

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-4874/08

провадження № 61-33668св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року у складі судді Наумова С. В. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2017 року в складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Хилевича С. В., Шеремет А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору від 16 серпня 2005 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , переведення на неї прав та обов`язків покупця за даним договором купівлі-продажу, переведення прав та обов`язків позичальника за кредитним договором № 376-2005-840 укладеним в Рівненській філії акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») 16 серпня 2005 року та визнання зазначеної квартири спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4 .

Позовна заява мотивована тим, що в інтересах сім`ї, за рахунок кредитних коштів, вирішено придбати квартиру. Відповідний кредитний договір укладено між ОСОБА_2 - сестрою ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк», а погашення даного кредиту відбувалось частково нею самою. Укладення кредитного договору на придбання квартири здійснено на ім`я ОСОБА_2 з метою часткової компенсації відсотків за кредитним договором, на яку, на відміну від сім`ї позивача, ОСОБА_2 мала право.

Між сторонами укладено мирову угоду, яку було визнано судом відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 22 жовтня 2008 року в справі №2-4874/08, однак, 06 серпня 2015 року апеляційним судом Рівненської області скасовано зазначену ухвалу і справу направлено для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

До початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1 , у лютому 2016 року звернулася до суду із заявою та на підставі статті 31 ЦПК України змінила предмет позову про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

На обґрунтування поданої заяви зазначає обставини викладені у первісному позові, а також те, що нею було повністю виконано умови мирової угоди, що затверджена ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2008 року про визнання мирової угоди. Нею сплачено залишок заборгованості за кредитним договором №376-2005-840 укладеним в Рівненській філії АКІБ «УкрСиббанк» 16 серпня 2005 року, а саме - 13 473,99 доларів США. Таким чином вважає, що ОСОБА_2 набула квартиру за рахунок частини грошових коштів сплачених нею особисто, а тому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 22 972,27 доларів США, що станом на 20 листопада 2015 року становить 547 638,24 грн, як безпідставно набуті.

ОСОБА_5 звернулась до суду із позовною заявою, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що нею вносились грошові кошти на рахунок АКІБ «УкрСиббанк» для зарахування в рахунок оплати за кредит по квартирі на загальну суму 3 664,34 доларів США, які просить повернути стягнувши їх з ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_5 просив позов третьої особи задовольнити, а позов ОСОБА_1 визнав в частині стягнення грошових коштів за мінусом 3 664,34 долара США, що становить 19 307,93 доларів США.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2017 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 522 665,66 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 95 069, 46 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач набула частину грошових коштів позивача та ОСОБА_5 без достатніх правових підстав, адже договору з приводу набуття грошових коштів між ними укладено не було, а їх зарахування відбулось на користь відповідача в рахунок погашення її зобов`язань перед АКІБ «УкрСиббанк» згідно кредитного договору від 16 серпня 2005 року №376-2005-840.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 2-4874/08, витребувано її з Рівненського міського суду Рівненської області.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

01 червня 2018 року справу № 2-4874/08 передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу № 2-4874/08 призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржені судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем по суті подано нову позовну заяву з новими підставами позову, предметом та складом сторін у справі, що суперечить частині другій статті 31, статтям 118, 119 ЦПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), зазначені порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, а саме, із справи виведено як учасника Рівненське регіональне відділення фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, яке згідно з договором № 16-197 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків від 02 вересня 2005 року відшкодовувало частину відсотків, за кредитним договором про придбання житла укладеного з Рівненською філією АКІБ «Укрсиббанк». Задовольняючи позов, судом не встановлено яку саме частину коштів сплачено не позивачем, а сплачена (компенсовано) Рівненським регіональним відділенням фонду сприяння молодіжному житловому будівництву.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 16 серпня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №376-2005-840, за умовами якого остання отримала грошові кошти в іноземній валюті в сумі 22 500 доларів США.

16 серпня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Усик С. І. за реєстровим номером 4958.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №376-2005-840 від 16 серпня 2005 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» 18 серпня 2005 року укладено іпотечний договір, за яким вищевказана квартира була передана банку в іпотеку.

02 вересня 2005 року ОСОБА_2 уклала договір № 16-197 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків із Рівненським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву. За цим договором передбачено відшкодування частини відсотків за кредитом на придбання квартири, відповідно до кредитного договору від 16 серпня 2005 року № 376-2005-840 АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до квитанцій, виданих АКІБ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 . частково виконано зобов`язання ОСОБА_2 з погашення кредиту відповідно до договору №376-2005-840 від 16 серпня 2005 року, на суму 5 533,94 доларів США, зокрема: квитанція № 20 від 05 квітня 2006 року на суму 320,80 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиту та відсотків ОСОБА_2 кредитний договір № 376-2005-840, де в графі платник зазначено ОСОБА_1 ; квитанція № 19 від 04 травня 2006 року на суму 312,76 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиту ОСОБА_2 договір № 376-2005-840, де в графі платник зазначено ОСОБА_1 ; квитанція № 39 від 03 червня 2006 року на суму 318,82 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиту з нарахованими відсотками договір № 376-2005-840 через ОСОБА_1 , де в графі платник зазначено ОСОБА_1 ; квитанція № 23 від 03 липня 2006 року на суму 310,73 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиту та відсотків по кредиту згідно кредитного договору № 376-2005-840, де в графі платник зазначено ОСОБА_1 ; квитанція № 21 від 03 серпня 2006 року на суму 316,91 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиту та відсотків по кредиту згідно кредитного договору № 376-2005-840, де в графі платник зазначено ОСОБА_1 ; квитанція № 154 від 05 жовтня 2006 року на суму 307,82 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_1 ; квитанція № 133 від 03 листопада 2006 року на суму 314 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 через ОСОБА_1 ; квитанція № 137 від 05 грудня 2006 року на суму 411,91 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 через ОСОБА_1 ; квитанція № 66 від 05 січня 2007 року на суму 416,50 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 через ОСОБА_1 ; квитанція № 23 від 05 лютого 2007 року на суму 415,04 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 через ОСОБА_1 ; квитанція № 54 від 05 березня 2007 року на суму 392,39 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 через ОСОБА_1 ; квитанція № 23 від 05 квітня 2007 року на суму 410,91 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 через ОСОБА_1 ; квитанція № 8 від 03 травня 2007 року на суму 405 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 через ОСОБА_1 ; квитанція № 34 від 03 серпня 2007 року на суму 602,41 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_8 де в графі платник зазначено ОСОБА_1 ; квитанція № 62 від 04 лютого 2008 року на суму 577,94 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 де в графі платник зазначено ОСОБА_1 .

Частину виконаного зобов`язання ОСОБА_2 з погашення кредиту відповідно до договору №376-2005-840 від 16 серпня 2005 року, здійснено ОСОБА_5 про що АКІБ «УкрСиббанк» було видано відповідні квитанції на загальну суму 3 664,34 долара США, зокрема: квитанція № 4 від 04 червня 2007 року на суму 406,62 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 де в графі платник зазначено ОСОБА_5 ; квитанція № 3 від 02 липня 2007 року на суму 398,01 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 де в графі платник зазначено ОСОБА_5 ; квитанція № 7 від 03 вересня 2007 року на суму 598,47 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 де в графі платник зазначено ОСОБА_5 ; квитанція № 1 від 03жовтня 2007 року на суму 588,09 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 де в графі платник зазначено ОСОБА_5 ; квитанція № 1 від 05 листопада 2007 року на суму 590,21 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 де в графі платник зазначено ОСОБА_5 ; квитанція № 1 від 03 грудня 2007 року на суму 581 долар США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 де в графі платник зазначено ОСОБА_5 ; квитанція № 50 від 04 січня 2008 року на суму 501,94 доларів США з призначенням платежу - погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259 позичальник ОСОБА_2 де в графі платник зазначено ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що виконання зобов`язань за кредитним договором № 376-2005-840 від 16 серпня 2005 року на суму 5 533,94 долара США здійснено ОСОБА_1 , а на суму 3 664,34 долара США ОСОБА_5 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2008 року в даній справі визнано мирову угоду, умовами якої були відмови від позову в частині переведення прав та обов`язків позичальника за кредитним договором, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири і про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі продажу квартири.

Цією мировою угодою було визначено те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за свої спільні кошти подружжя, сплачують залишкову суму з врахуванням відсотків за кредитним договором № 376-2005-840 від 16 серпня 2005 року в Рівненській філії АКІБ «УкрСиббанк» від імені відповідача ОСОБА_2 , а з моменту визнання мирової угоди судом, право власності ОСОБА_2 на квартиру припиняється.

05 листопада 2008 року ОСОБА_2 подано до відділення банку №461 АКІБ «УкрСиббанк» заяву з проханням дозволити дострокове погашення кредиту за кредитним договором № 0 (номер додаткової угоди від 12 серпня 2006 року) від 16 серпня 2005 року в сумі 13 473,99 доларів США.

Згідно з квитанцією № 185 від 05 листопада 2008 року, виданою відділенням №461 АКІБ «Укрсиббанк» відбулось погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259, позичальник ОСОБА_2 , платник ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дав показання про те, що він особисто, разом з позивачем, яка приходиться йому дочкою, прибув до відділення № 461 АКІБ «УкрСиббанк» 05 листопада 2008 року з грошовими коштами для погашення залишку за кредитним договором і що саме позивач передала до каси даного відділення банку грошові кошти, яким достроково погасила відповідний кредит отриманий для придбання квартири.

Також, ОСОБА_9 , своїми показаннями підтвердив пересилання братом позивача для неї частини грошових коштів з Російської Федерації відповідними переказами та те, що ним особисто було отримано кредит на суму в 10 000 грн для того, щоб допомогти дочці виконати умови мирової угоди.

Згідно із заявою на видачу готівки № 101В04 від 03 вересня 2008 року ОСОБА_9 звертався до ВАТ «УніверсалБанк» для видачі йому 10 000 грн.

Відповідно до повідомлення про отримання переказу фізичними особами від 30 вересня 2008 року виданого Рівненською обласною дирекцією «Райффайзен Банк Аваль», на ім`я позивача надійшов переказ грошових коштів в сумі 2 200 доларів США з м. Нижній Новгород Російської Федерації. Одночасно, аналогічний переказ поступив на суму 4 800 доларів США.

29 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернулась до ВАТ «УніверсалБанк» з заявою № 101В01 на видачу готівки на суму в 24 800 грн, після отримання якої відразу обміняла на 5 300 доларів США про що свідчить відповідна квитанція № 101GA3 від 29 серпня 2008 року, а згідно з довідкою від 12 листопада 2015 року відповідний кредитний договір на зазначену суму було повністю погашено.

Отже, судом встановлено, що за умовами мирової угоди визнаної Рівненським міським судом 22 жовтня 2008 року, позивач зобов`язана була сплатити суму з урахуванням відсотків за кредитним договором № 376-2005-840 від 16 серпня 2005 року в Рівненській філії АКІБ «УкрСиббанк» від імені відповідача ОСОБА_2 в сумі 13 473,99 доларів США що і зробила, оскільки мала таку можливість з огляду на вищезазначені обставини.

Таким чином, загальний розмір часткового виконання зобов`язання ОСОБА_2 з погашення кредиту відповідно до договору №376-2005-840 від 16 серпня 2005 року позивачем становить 19 307,93 доларів США (5 533,94 + 13 473,99).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 грудня 2015 року на підставі ухвали Рівненського міського суду від 22 жовтня 2008 року про визнання мирової угоди було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на квартиру і на підставі рішення Рівненського міського суду від 15 січня 2014 року ухваленого в справі № 569/4307/2014, 1/2 частина квартири зареєстрована за ОСОБА_1 .

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року рішення Рівненського міського суду від 15 січня 2014 року скасовано і ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частки цього майна. Обставиною, яка була покладена в основу скасування даного рішення суду першої інстанції було те, що 06 серпня 2015 року апеляційним судом Рівненської області скасовано ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2008 року про визнання мирової угоди і справу направлено для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Отже позивач, усвідомлюючи що виконуючи зобов`язання за ОСОБА_2 з погашення кредиту відповідно до договору №376-2005-840 від 16 серпня 2005 року та здійснюючи дострокове погашення кредиту на умовах визнаної судом мирової угоди, набуває право власності на квартиру, що в подальшому і було здійснено в 1/2 частині, в кінцевому результаті позбавляється цього права.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Так, згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що через відсутність договірного характеру між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з приводу погашення зобов`язання за кредитним договором № 376-2005-840 від 16 серпня 2005 року, збагачення ОСОБА_2 відбулось за рахунок ОСОБА_1 у сумі 19 307,93 доларів США, а за рахунок ОСОБА_5 - в сумі 3 664,34 доларів США, які підлягають поверненню.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки суди правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушили норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко