Справа № 127/6331/19
Провадження № 22-ц/801/1592/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 рокуСправа № 127/6331/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Марчук В.С., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання: Богацької О.М.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

зацікавлені особи: Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, Служба у справах дітей Вінницької міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2019 року, постановлене у складі судді Вохмінової О.С. в залі суду, повний текст рішення складено 31.05.2019 року,

встановив:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , 2009 року народження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6, заінтересовані особи - Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, служба у справах дітей Вінницької міської ради про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

Вимоги заяви мотивовані тим, що 25 листопада 2005 року між нею та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, у якому народились двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16 січня 2014 року заявник змінила своє прізвище « ОСОБА_5 » на дошлюбне « ОСОБА_6 ».

14 лютого 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона у справі № 666/438/14-ц шлюб між заявником та ОСОБА_4 був розірваний.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06 листопада 2015 року визначено місце проживання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з матір`ю. Діти проживали і в даний час проживають із заявником у м. Вінниці.

З 2017 року у дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8 втрачений будь-який зв`язок з їхнім батьком - ОСОБА_4 .. Заявник також не володіє жодною інформацією про його місцезнаходження. Він ні разу не зателефонував, не написав листа, не приходив до дітей у школу, не повідомив іншим особам про місце свого перебування. Заявник намагалась встановити його місцезнаходження через родичів, спільних знайомих та друзів, але марно.

Ухвалою Херсонського міського суду у справі № 766/599/18 за поданням державного виконавця Дніпровського відділу ДВС м. Херсон ГТУЮ в Херсонській області Мельник Ю.О. боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.н. НОМЕР_1 , оголошено в розшук. Ухвала набрала чинності 20 лютого 2018 року, була направлена на виконання у відділ поліції ХВП ГУНП в Херсонській області. За рік з моменту оголошення ОСОБА_4 в розшук, ні поліція, ні державна виконавча служба ОСОБА_4 не можуть знайти.

Сукупний розмір не сплачених ОСОБА_4 аліментів на утримання його малолітніх дітей перевищує 3 роки.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів за шлюбним договором від 24 листопада 2005 року на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 160 320 грн. Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року дане рішення в частині вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів залишено в силі і пред`явлено до виконання.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_4 в розпорядження ОСОБА_1 заборгованість на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 18 лютого 2016 року по 06 листопада 2018 року згідно нотаріально посвідченого шлюбного договору від 24 листопада 2005 року в розмірі 368 386,00 грн. На розгляд даної справи ОСОБА_4 жодного разу не з`явився і не отримав жодної судової повістки за адресою реєстрації проживання (усі листи повернуті за закінченням строку зберігання).

Отже, станом на даний час борг ОСОБА_4 по аліментам на утримання дітей становить 528 706 грн., але у зв`язку з тим, що тривалий час ні заявнику, ні державному виконавцю, ні поліції невідомо місцезнаходження батька неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стягнути зазначену суму заборгованості немає можливості.

Заявник одна утримує та виховує неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тому вони мають право на отримання соціальної допомоги чи на призначення пенсії по втраті годувальника при умові визнання їх батька померлим чи безвісно відсутнім. Крім того, нотаріус за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_4 опише його майно і встановить над ним опіку. За рахунок майна ОСОБА_4 буде здійснено ряд правових дій в інтересах його дітей.

Заявнику відомо місце реєстрації проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , однак, він за адресою реєстрації не проживає, листи, що вона йому направляє - не отримує, про місце перебування ОСОБА_4 немає відомостей більше року.

З огляду вищевикладене, заявник просила суд визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , безвісно відсутнім.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено та не надано достатніх допустимих доказів, що дають підстави вважати ОСОБА_4 безвісно відсутнім, оскільки в матеріалах справи наявні відомості про громадянина ОСОБА_4 , його сімейний стан, наявність нерухомого майна, отримання доходів протягом 2018 року, тому підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім немає.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вказуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального прав.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково дійшов до висновку про недоведеність заявлених вимог і судом невірно та не об`єктивно надано оцінку доказам у справі, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подали.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому надав заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрували шлюб 25 листопада 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 772 (а.с. 8).

ОСОБА_4 та ОСОБА_12 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

16 січня 2014 року ОСОБА_12 змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с. 8).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 лютого 2014 року у справі № 666/438/14-ц шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірваний (а.с. 11).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2017 року у справі № 127/24670/15-ц стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів за шлюбним договором від 24 листопада 2005 року на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 160 320 грн. (а.с. 20-28).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2019 року у справі № 127/28837/18 стягнуто з ОСОБА_4 в розпорядження ОСОБА_1 заборгованість на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 18 лютого 2016 року по 06 листопада 2018 року згідно нотаріально посвідченого шлюбного договору від 24 листопада 2005 року в розмірі 368 386,00 грн. (а.с. 29-30).

На виконанні в Дніпровському районному відділі ДВС м. Херсон ГТУЮ в Херсонській області перебуває виконавче провадження № 54509310 з примусового виконання виконавчого листа № 127/24670/15-ц, виданого 20 червня 2017 року Апеляційним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 2 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2015 року до повноліття дітей.

Борг ОСОБА_4 по аліментам за рішенням суду у справі № 127/24670/15-ц станом на 01 листопада 2018 року складає 145 161,29 грн. (а.с. 16).

Станом на 29 січня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2018 року у справі № 766/599/18 подання державного виконавця задоволено, оголошено розшук боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13).

На запит ОСОБА_1 державний виконавець Дніпровського районного відділу ДВС м. Херсон ГТУЮ в Херсонській області надав відповідь про те, що станом на 12 листопада 2018 року йому невідоме місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 а боржник не проживає, про що складений відповідний акт (а.с. 14).

Листи від ОСОБА_1 , надіслані ОСОБА_4 за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с. 17, 18).

Так, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 , і.н. НОМЕР_1 , сформованої 21 лютого 2019 року, встановлено, що ОСОБА_4 з 16 червня 2007 року належить нерухоме майно: двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 48); з 16 червня 2007 року двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 49); приміщення АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 (іпотека з 05.08.2008 року) (а.с. 50-53), нежитлова будівля торгового комплексу по АДРЕСА_6 (іпотека з 04.07.2008 року) (а.с. 54-55).

Листи-повідомлення суду від 13 березня 2019 року на ім`я ОСОБА_4 , що були направлені за адресами: приміщення АДРЕСА_7 , були отримані (а.с. 75, 76).

З повідомлення Вінницького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області від 28 березня 2019 року вбачається, що у даному відділі актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей, зміну імені, смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не виявлено. Разом з тим, відповідно до даних, внесених до Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено, зокрема, актовий запис про шлюб: № 534 від 17 березня 2017 року, складений Печерським районним у м. Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві на ОСОБА_4 та ОСОБА_13 ; про народження № 2469 від 20 вересня 2006 року ОСОБА_3 та про народження № 1904 від 26 червня 2009 року ОСОБА_2 (а.с. 80).

Станом на 28 березня 2019 року надано відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків з ДФС України за 2018 рік, а саме про отримання ОСОБА_4 , і.н. НОМЕР_1 доходу у вигляді заробітної плати, нарахованої (виплаченої) відповідно до умов трудового договору (контракту) в сумі 5 744 грн. в ТзОВ «Кольвін» та 12 000 грн. в ТзОВ «ВЛТ-Експорт» (а.с. 84, 85).

Згідно інформації зі Спадкового реєстру станом на 28 березня 2019 року заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувались, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась (а.с. 77-79).

Станом на 27 березня 2019 року за п`ять попередніх років відомостей про перетинання державного кордону України громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не виявлено (а.с. 82).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що посилання заявника ОСОБА_1 на факт не проживання ОСОБА_4 за місцем його реєстрації, необізнаність про його місце перебування, наявність значної заборгованості по аліментах, а також оголошення останнього у розшук за поданням державного виконавця не є безумовною підставою для визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім.

Згідно із положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ознаками судових доказів є їх належність, допустимість, достовірність і достатність.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, яких вживав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17, який згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи той факт, що в матеріалах справи наявні відомості про громадянина ОСОБА_4 , про його сімейний стан, наявність нерухомого майна, отримання доходів протягом 2018 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім немає.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій, власного тлумачення скаржником вимог чинного законодавства та характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Головуючий: В.В. Оніщук