Єдиний унікальний номер судової справи:487/5835/17
Провадження №22-ц/812/1141/19 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

18 липня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2019 року, постановлене під головуванням судді Черенкової Н.П. в приміщенні суду, того ж дня, дата складання повного тексту рішення 17 квітня 2019 року, за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

05 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який уточнював та посилався на те, що з 1992 року по 02 жовтня 2017 року він проходив службу у Збройних Силах України і станом на 02 жовтня 2017 року загальна вислуга років становить 24 років 01 місяць і 13 днів. Під час проходження військової служби безпосередньо приймав участь у бойових діях по захисту територіальної цілісності України за що отримав статус учасника бойових дій та відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 .

Станом на час звільнення з військової служби (02 жовтня 2017 року), з 29 листопада 2013 року, перебував на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житла у Миколаївському обласному військовому комісаріаті, складом сім`ї п`ять осіб, у загальній черзі з 07 серпня 1997 року та першочерговій з 06 грудня 2007 року на отримання житла. В період військової служби житлом за рахунок Міністерства оборони України він не забезпечувався.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13 вересня 2017 року № 318 його було звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті. Наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Миколаївський ОВК) №176 від 02 жовтня 2017 року його виключено із списків особового складу військового комісаріату. При цьому він продовжив перебувати на квартирних чергах у військовому комісаріаті.

Рішенням житлової комісії Миколаївського ОВК від 03 травня 2018 року (прийнятим без його присутності) його та членів його сім`ї знято з квартирного обліку осіб (загальної та першочергової черги), що потребують поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з пунктом 2.18 наказу Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 зі змінами у зв`язку із звільненням у запас за пунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту), що підтверджується змістом витягу із протоколу №5 засідання житлової комісії Миколаївського ОВК від 03 травня 2018 року.

-2-

На підставі викладеного, вважаючи зазначене рішення та дії житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 незаконними, позивач просив суд визнати протиправними дії Миколаївського ОВК щодо зняття його, складом сім`ї п`ять осіб, з квартирного обліку відповідно до протоколу житлової комісії Миколаївського ОВК від 03 травня 2018 року № 5, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 скасувати протокол засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 № 5 від 03 травня 2018 року в частині зняття його, склад сім`ї п`ять осіб, згідно п. 2.18 наказу Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року зі змінами у зв`язку із звільненням у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 поновити його, склад сім`ї п`ять осіб, на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 07 серпня 1997 року та першочерговій з 06 грудня 2007 року.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Судом вирішено визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Миколаївського ОВК оформлене протоколом № 5 від 03 травня 2018 року про зняття ОСОБА_2 та членів його сім`ї, складом п`ять осіб, з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Миколаєві. Зобов`язати Миколаївський ОВК поновити ОСОБА_2 та членів його сім`ї, складом п`ять осіб, на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов в м. Миколаєві в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 03 травня 2018 року зі збереженням часу перебування на обліку - з 07 серпня 1997 року, та в пільговій першочерговій черзі - з 06 грудня 2007 року.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Миколаївський ОВК звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем суду не надано.

Представник відповідача підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

-3-

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в цілому зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що з 01 серпня 1992 року по 02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 проходив військову службу в Збройних Силах України. Згідно витягу з особової справи ОСОБА_2 , останнього було призначено з 17 червня 2015 року на посаду військового комісара Новобузького районного військового комісаріату Миколаївської області. З 14 листопада 2016 року по 13 лютого 2017 року приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Відповідно до витягу з протоколу № 7 засідання житлової комісії Миколаївського ОВК від 29 листопада 2013 року ОСОБА_2 зарахований на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов при ІНФОРМАЦІЯ_2 зі складом сім`ї 5 осіб в загальну чергу з 07 серпня 1997 року та першочергову чергу з 06 грудня 2007 року. За період з 29 листопада 2013 року по 02 жовтня 2017 року житлом за рахунок Міністерства оборони від ІНФОРМАЦІЯ_3 не забезпечувався.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13 вересня 2017 року № 318 позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті.

Наказом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №176 від 02 жовтня 2017 року його виключено із списків особового складу військового комісаріату. При цьому позивач продовжив перебувати на квартирних чергах у військовому комісаріаті.

Відповідно до витягу із протоколу №5 засідання житлової комісії Миколаївського ОВК від 03 травня 2018 року згідно з пунктом 2.18 Інструкції затвердженої наказом МО України від 30 листопада 2017 року №737 зі змінами, у зв`язку з звільненням у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) ОСОБА_2 та членів його родини знято з квартирного обліку при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проаналізувавши дані обставини по справі та положення ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2.16 та 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що п. 2.16 Інструкції не передбачено такої підстави залишення на квартирному обліку у військові частині як у разі звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, проте і п. 2.18 Інструкції не передбачено такої підстави зняття з квартирного обліку як у разі звільнення в запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

-4-

Тому, керуючись ст. 37 ЖК України, згідно якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами, та, врахуючи те, що на час звільнення у запас ОСОБА_2 мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на облік до 1 січня 2005 року, отримує пенсію за вислугу років (пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 ), суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку відповідно до п. 2.16, 2.18 Інструкції, а тому рішення житлової комісії Миколаївського ОВК від 03 травня 2018 року, оформлене протоколом № 5 є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_2 було знято з квартирного обліку в зв`язку з тим, що його було звільнено в запас на підставі пункту «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а не з підстав, вказаних в п. 2.16 Інструкції, а тому він не мав права перебувати на квартирному обліку при Миколаївському ОВК, судом першої інстанції оцінені критично, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищевикладеними положення житлового законодавства.

Висновки суду в цілому відповідають обставинам справи та законодавству, яке регулює спірні правовідносини, що виникли між сторонами.

Зокрема частина перша статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.

Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст. 38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

-5-

Згідно п.10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку).

Згідно п.3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року.

Матеріалами справи встановлено, що позивач має вислугу на військовій службі 24 років 01 місяць і 13 днів та перебував на квартирному обліку у Миколаївському ОВК з 07 серпня 1997 року по 03 травня 2018 року зі складом сім`ї 5 осіб, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 06 грудня 2007 року по 03 травня 2018 року. За період з 29 листопада 2013 року по 02 жовтня 2017 року житлом за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався. Звільнений позивач в запас на підставі пункту «а» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», тобто у зв`язку з закінченням строку контракту, а не за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, є пенсіонером, про що свідчить пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 .

Системний аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства, свідчить про те, що підстави для зняття позивача з квартирного обліку на час прийняття оскаржуваного рішення були відсутні.

-6-

Крім того, на час взяття його на квартирний облік порядок взяття на облік та отримання житла визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра Оборони України № 20 від 03 лютого 1995року.

Пунктом 13 вказаного Положення передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік. Тобто даний нормативний акт також не передбачував можливість зняття з квартирного обліку з підстав звільненням в запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказ Міністра Оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони № 577 від 06 жовтня 2006 року, яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень. Проте п.1.4 даної Інструкції передбачалося, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Наказ Міністра Оборони України № 577 від 06 жовтня 2006 року втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони № 737 від 30 листопада 2011року, яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка також передбачає, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі ( п. 1.4).

З урахуванням викладеного, суд правомірно не застосував під час розгляду спору, що виник між сторонами положення п.2.16 та п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства Оборони № 737 від 30 листопада 2011 року, які суперечать як нормам Житлового кодексу Української РСР, так і зазначеним вище постановам КМУ, які регулювали порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями на час взяття позивача на квартирний облік.

-7-

За такого, не є переконливими та не спростовують вищезазначених висновків і посилання відповідача на роз`яснення Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України за вх. 3034/1897 від 22 вересня 2017 року щодо безпідставності залишення на квартирному обліку осіб, звільнених з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 призначено наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 25 червня 2018 року № 390 на оперативного чергового операційного центру управління операцій (G) штабу командування морської піхоти військово-морських сил Збройних сил України військової частини НОМЕР_3 та питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців та членів їх сімей, вирішується за місцем проходження служби, не є підставою для скасування рішення, оскільки зняття позивача з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов відбулося з інших підстав та до його призначення за наказом від 25 червня 2018 року № 390.

Таким чином, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 18 липня 2019 року.