Номер провадження: 22-ц/813/2888/19
Номер справи місцевого суду: 2-3102/10
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2016 року за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони, поновлення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчого документа по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20.11.2006р. №0.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2010 року позов задоволено d повному обсязі.

26 вересня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій з посиланням на ст. 378 ЦПК України просить замінити вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на стягувача ПАТ «Дельта Банк», поновити строк пред`явлення виконавчих документів до виконання та видати дублікати виконавчих документів по справі №2-3102/10.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, тим, що відповідно до вище вказаного рішення суду першої інстанції, 17 березня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи.

Заявник вказує, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за №№2949, 2950, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив права вимоги, зокрема за кредитним договором №0 від 20.11.2006р. та передав їх АТ «Дельта Банк».

Також заявник вказав, що у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження, яке 26 листопада 2012 року постановою державного виконавця повернуто стягувачеві, по виконанню виконавчого листа №2-3102/10 виданого 27.04.2011р. Приморським районним судом м. Одеси. Виконавчий лист направлений ПАТ «Укрсиббанк».

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2016 року заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, причини неявки до суду не повідомили. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка в судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 26.06.2019 року.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, але не стадією судового розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Положеннями ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент постановлення ухвали), у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічна правова позиція була закріплена у ст. 378 ЦПК України в редакції, яка була чинна станом на вересень 2016 року, та закріплена в ст. 442 ЦПК України у новій редакції від 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч. 2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

На підтвердження обставин про те, що заявник є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» надано виписку із договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. та витяг з Додатку №1 до вказаного договору, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступає право вимоги за кредитами та передати їх ПАТ «Дельта Банк», зокрема щодо Договору №0 від 20.11.2006р. укладеного із ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами даної норми дійсність правочину презюмується.

Виходячи з цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України (в редакції, які діяли на час постановлення ухвали) за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони у справі відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13.

Оскільки договір про купівлю продаж прав вимоги від 08 грудня 2011 року недійсним не визнавався, доводи суду першої інстанції, що заявник відповідно до цього договору не отримав право вимоги відносно договору про надання споживчого кредиту №0 від 20.11.2006р. не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, залишаючи без задоволення заяву, суд першої інстанції виходив із того, що надані до заяви про заміну сторони виконавчого провадження документи не можуть слугувати підставою, що створює певні права та обов`язки для переходу прав вимоги за кредитним зобов`язанням, однак в порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції не було витребувано та досліджено Договір купівлі продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», разом із додатками, що призвело до передчасного висновку суду щодо недоведеності вимог заяви.

При цьому, питання щодо видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення, судом взагалі не досліджувалося та мотиви по даним питанням навіть не наводились.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про незаконність оскаржуваної ухвали та наявність правових підстав, визначених п. 4 ст. 379 ЦПК України, для її скасування та направлення питання до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення заяви у відповідності до вимог ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 368 - 371, 374, 376, 379, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2016 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті вимог заяви.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено: 26 червня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко