Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Астахової О.О.

при секретарі: Якименко Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

18 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 5023 від 19 вересня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки № НОМЕР_1 від 04.12.2006 року, що виникла за період з 04.12.2006 року по 30.05.2018 року у сумі 252 487,82 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 35 790,24 грн., заборгованості по відсоткам - 216 697,58 грн. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріуса із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягає стягненню плата в розмірі 1000,00 грн. на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат».

Позовні вимоги мотивує тим, що 04.12.2006 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», було укладено договір № 0380/030027 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки. 19.04.2007 року укладено додаткову угоду № 1 до договору від 04.12.2006 № 0380/030027 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки, у якій визначено строк дії картки - 12 місяців.

Строк дії картки закінчився 19.04.2008 року, що означає, що у цю дату настав строк виконання основного зобов`язання, тому право вимоги у банку за кредитом виникло 19.04.2008 року та могло бути захищено шляхом звернення до приватного нотаріуса до 19.04.2011 року. Проте банк звернувся до нотаріуса лише 26.09.2018 року, тобто з пропуском трирічного строку, передбаченого ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

19.09.2018 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 5023 за яким: запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а саме: стягнути з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь акціонерного товариство «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 253487,82 гривень, які є боргом за договором від 04.12.2006 року № 0380/030027 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки (далі - кредитний договір), укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та позичальником.

05.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною на підставі Виконавчого напису нотаріуса від 19.09.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 5023, відкрито виконавче провадження № 57369957.

Позивач вважає, що виконавчий напис був вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат», оскільки ст. 256 ЦК України визначає строк позовної давності як строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із п. 3.1 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строк, протягом якого може бути вчинений виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.3 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено.

Оскільки, нотаріусом не дотримано вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів як у частині переліку документів, які свідчать про безспірність заборгованості, так і при визначенні строку давності на право примусового стягнення боргу, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим №5023 від 19 вересня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М.

Одночасно із позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, реєстровий номер 5023, вчиненого 19 вересня 2018 року в межах виконавчого провадження №57369957 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. та заборонити приватному виконавцю вчиняти виконавчі дії у означеному виконавчому провадженні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання (а.с. 26).

Відповідачам був встановлений строк для подання заперечення або пояснення щодо позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року заяву позивача ОСОБА_1 від 18.10.2018 року про забезпечення позову залишено без задоволення (а.с. 27).

20 листопада 2018 року ОСОБА_1 повторно подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, реєстровий № 5023, вчиненого 19.09.2018 року в межах виконавчого провадження № 57369957 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. та заборонити приватному виконавцю вчиняти виконавчі дії у означеному виконавчому провадженні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року повторну заяву позивача ОСОБА_1 від 20.11.2018 року про забезпечення позову залишено без задоволення (а.с. 47).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 19 вересня 2018 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за № 5023, в межах виконавчого провадження № 57369957, відкритого 05 жовтня 2018 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяною Леонідівною. В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

06.12.2018 року до суду надійшов відзив відповідача Гамаль І.М. на позовну заяву, у якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. про визнання виконавчого таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи тим, що нею 19 вересня 2018 року за реєстровим № 5023, за заявою АТ «Укрсоцбанк» (далі - стягувач) від 13.09.2018 року, вих. № 68311, відповідно до ст.ст. 87-91 закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою кабінету міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за договором № 0380/030027 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 04.12.2006 року.

Відповідно до пункту 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Чинним законодавством України для вчинення виконавчого напису нотаріусом не вимагається надання банком первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факт

виникнення заборгованості у позивача та інших належних доказів надання кредиту та отримання кредиту позичальником.

До заяви було долучено:

оригінал договору № 0380/030027 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 04.12.2006 року, укладеного ОСОБА_1 із Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»;

засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

документи стягувача та представника стягувача за довіреністю.

Також стягувачем було надано копію вимоги про погашення боргу від 20 червня 2018 року, що була надіслана боржнику 21.06.2018 року цінним листом з описом вкладення, що підтверджується відповідним документом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребовування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум, або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

З урахуванням ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або

витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що

встановлюють заборгованість.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Стосовно строків позовної давності - у договорі № 0380/030027 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 04.12.2006 року, в п. 4.1. зазначено, що Договір діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків, встановлених договором, правилами та тарифами.

Розглянувши та вивчивши надані документи, керуючись статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат», главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Гамаль І.М. було вчинено відповідний виконавчий напис з дотриманням всіх вимог законодавства. З огляду на що, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 84-85).

18.12.2018 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., у якому, підтверджуючи доводи, зазначені в позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 105-110).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року було закінчено підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року позивачу ОСОБА_1 поновлено строк на звернення з клопотанням про витребування доказів. Задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни належним чином завірених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №5023 від 19 вересня 2018 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 252 487,82 грн. (а.с. 129).

На виконання вимог ухвали суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною було направлено на адресу суду витребувані матеріали.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві і відповіді на відзив.

Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Цивільним законодавством задекларовано обов`язковості договірних зобов`язань для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Судом встановлено, що 04 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 0380/0300027 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки. За умовами якого, банком відкрито ОСОБА_1 рахунок «кредитка» № НОМЕР_2 . Банк надає позивачу картку типу «Visa Classic Kreditka» строком дії 12 місяців і пін-код до неї, та відкриває кредитну лінію в сумі 7500 грн., в межах якої здійснюється кредитування рахунку протягом строку дії картки для задоволення потреб її держателя. Порядок погашення кредиту, розмір комісій, можливої неустойки та порядок їх спати визначається Правилами та Тарифами АКЮ «Укрсоцбанк». Термін погашення заборгованості за кредитною лінією до 25.02.2008 року. Процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 1,00% річних, процентна ставка за кредитом складає 24,00% річних, процентна ставка за овердрафтом складає 28,00% процентів річних. Процентна ставка за простроченим кредитом складає 0% процентів річних. (а.с.19-20).

19 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 0380/0300027 про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 04.12.2006 року, згідно якої банк відкриває ОСОБА_1 кредитну лінію в сумі 19100 грн. на тих же умовах, що визначені в Договорі № 0380/0300027 від 06.12.2006 року. Строк дії картки 12 місяців. Термін погашення заборгованості за кредитною лінією 25.02.2008 року. Рахунок для проведення договірного списання 3754 (а.с. 22).

20.06.2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» за вих. № 62763 направила ОСОБА_1 повідомлення з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку на адресу: АДРЕСА_1 , яка була вказана ОСОБА_1 у Договорі № 0380/0300027 під час його укладання з АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 94-95).

13.09.2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» було направлено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. заяву про вчинення виконавчого напису, в якій банк просив вчинити виконавчий напис на Договорі про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого було відкрито рахунок № НОМЕР_3 та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію), укладеному між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 заборгованості за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування картки у розмірі 252 487,82 грн., у тому числі 35 790,24 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту по кредитному договору, 216 697,58 грн. - прострочена заборгованість по відсотках, які були нараховані за користування кредитними коштами у період з моменту укладення кредитного договору по 30.05.2018 року. А також стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати за вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 1000,00 грн.

19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5023, у якому пропонується звернути стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки № 0380/ НОМЕР_4 від 04.12.2006 року, відповідно до якого було відкрито рахунок № НОМЕР_3 та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію), укладеному між ним та АКБ «Укрсоцбанк», на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за вказаним договором за період з 04.12.2006 року по 30.05.2018 року в розмірі 252 487,82 грн., у тому числі 35 790,24 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту по кредитному договору, 216 697,58 грн. - прострочена заборгованість по відсотках, які були нараховані за користування кредитними коштами у період з моменту укладення кредитного договору по 30.05.2018 року. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача АТ «Укрсоцбанк» в розмірі 1000,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню із боржника ОСОБА_1 , на користь АТ «Укрсоцбанк» складає 253 487,82 грн. (а.с. 23).

05.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 57369957 про примусове виконання виконавчого напису № 5023, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 19.09.2018 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 253 487,82 грн. (а.с. 24, 68).

16.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні № 57369957 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 278836,6 грн. (а.с. 39-40).

В ході виконавчого провадження № 57369957 приватним виконавцем виконавчого округу Вольф Т.Л., 23.10.2018 року накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках, відкритих на ім`я боржника у різних банках у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 278836,6 грн. (а.с. 41-42). 25.10.2018 року - звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 44).

Згідно довідки АТ «Банк Кредит Дніпро» ОСОБА_1 працює в АТ «Банк Кредит Дніпро» і відповідно до постанови приватного виконавця від 25.10.2018 року у виконавчому провадженні № 57369957 підлягає відрахуванню із його доходу на користь стягувача 20%. 16.11.2018 року утримано із заробітної плати ОСОБА_1 3002,66 грн. (а.с. 46).

Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі виконавчі дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічні положення містяться в п. 3.1 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі за текстом - Порядок).

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Стосовно безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника - то це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі № 6-27цс15.

Стосовно доводів представника позивача про порушення нотаріусом статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, суд прийшов таких висновків.

У зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов`язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання (абзац другий частини п`ятої статті 261 ЦК України), тобто після закінчення: або передбаченого частиною другою статті 530 ЦК України семиденного строку від дня пред`явлення вимоги; або передбаченого іншим актом цивільного законодавства чи договором іншого пільгового строку, в який боржник має виконати зобов`язання. Виняток з цього правила становлять випадки, коли із закону або з договору випливає обов`язок негайного виконання зобов`язання: у такому разі перебіг позовної давності починається від дня пред`явлення вимоги кредитором.

Водночас законодавство не зазначає строк, в межах якого виконавчий напис може бути вчинено, «позовною давністю», а вживає термін «давність».

Позовну давність слід відрізняти від строку вчинення виконавчого напису.

Норма, закріплена у п. 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку пов`язує початок обчислення строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, з днем, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

У статті 631 ЦК України визначається строк договору, яким є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У своїй постанові від 08 лютого 2018 року у справі № 727/2027/16-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив наступне.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця. Строк дії картки закінчився 19.04.2008 року. Доказів того, що строк дії картки було пролонговано матеріали справи не містять. Термін погашення заборгованості за кредитною лінією погоджений сторонами у строк до 25.02.2008 року.

Як зазначає Верховний суд у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів суд обчислює з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Банк здійснив розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 04.12.2006 року по 30.05.2018 року, де заборгованість за кредитом - 35 790,24 грн., заборгованість за відсотками 216 697,58 грн.

Тобто, починаючи з 2006 року, банк був обізнаний про порушення свого права та у нього виникло право вчиняти дії для захисту порушеного права, однак, письмову вимогу про усунення порушення за кредитним договором була направлена ПАТ «Укрсоцбанк» 21 червня 2018 року на адресу позивача .

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України).

Статтями 77-80 ЦПК України, визначено поняття належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Судом встановлено, що у вчиненому 19 вересня 2018 року року виконавчому написі сума заборгованості за кредитним договором зазначена у розмірі 252 487,82 грн., що існувала ще в 2006 року, а період стягнення - з 04.12.2006 року по 30.05.2018 року. При цьому термін погашення заборгованості за кредитною лінією визначений додатковою угодою встановлений у строк до 25.02.2008 року.

Отже, виконавчий напис вчинений більше ніж через три роки після виникнення права вимоги, що є порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Встановивши, що щомісячних платежів на виконання кредитного договору, кінцевий строк погашення кредиту за яким встановлено до 25.02.2008 року, позивач не вносив, і позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, строк дії картки не продовжувався, суд приходить до висновку, що з дня виникнення права вимоги на стягнення вказаної заборгованості минуло більше трьох років, що виключає можливість її стягнення за виконавчим написом, оскільки не свідчить про безспірність заборгованості.

Таким чином, нотаріус при вчиненні напису належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив процедуру вчинення напису, передбачену Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 1-13, 76-83, 141, 209-211, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 18, 253, 257, 261, 525, 526, 549, 612, 626-629, 631, 1054 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 5023 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною 19 вересня 2018 року, про стягнення заборгованості за Договором про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки № НОМЕР_1 від 04.12.2006 року, що виникла за період з 04.12.2006 року по 30.05.2018 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_5 , на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 0003901, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака,29, п/р НОМЕР_6 , МФО 300023 у сумі 253 487,82 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 35 790,24 грн., заборгованість за відсотками - 216 697,58 грн., витрати за вчинення виконавчого напису нотаріуса - 1000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Астахова