ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м.Херсон

Номер справи: 766/19465/17

Номер провадження: 22-ц/819/1040/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Данилевського М.А. від 25 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 , про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 , від імені якої діє ОСОБА_4 ,звернулась до суду із вказаним позовом про визнання недійсним договору № 1 від 20.08.2008 року про спільну діяльність між нею та ОСОБА_3

В п.п. 1.1.,1.2. зазначено, що учасники за цим договором приймають на себе зобов`язання об`єднати свої вклади і спільно діяти для досягнення спільної мети. На підставі цього договору учасники зобов`язуються спільно діяти з метою придбання житлового будинку та господарських будівель, разом з земельною ділянкою, площею 0,2421 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також спільно діяти в проведенні ремонтних робіт, оплаті комунальних послуг, інших обов`язкових платежів для утримання і обслуговування придбаного спільно майна та здійснення спільного використання придбаного майна, отримання і погашення кредиту, згідно кредитного договору.

Позивач вказав, що в договорі не зазначено: види та обсяг внесків кожної із сторін, що є істотною умовою для даного виду договорів; в якому виразі оцінюється такий внесок, а саме: грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння або також ділова репутація та ділові зв`язки.

Окрім того, учасники договору не вважали його дійсним, тому і не спрямовували свої дії на виконання його умов. Доказом зазначеного є те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не обмінювались наявною в їх розпорядженні інформацією з питань, що становлять взаємний інтерес учасників; щомісячно не проводили спільні консультації з управління майном; не виконували спільні замовлення і замовлення один одного щодо предмета спільної діяльності; не здійснювали додаткові вклади в спільну діяльність; не несли витрати і збитки пов`язані зі спільною діяльністю пропорційно вартості вкладу в спільне майно, а також не виконували інші зобов`язання, передбачені договором, що суперечить розділу 2 Договору №1 про спільну діяльність.

Також позивач зазначила, що договором передбачено здійснення спільної діяльності відповідно до програми робіт, що додається до цього договору (Додаток №1), в якому зазначено порядок, терміни, етапи, вартість та інші умови спільної діяльності (п.2.2 Договору); вклад учасників і форма вкладу здійснюється згідно Додатку №2 до Договору (п.5.1, 5.2 Договору), однак вказаних додатків не існує, а тому учасники не прагнули настання юридичних наслідків в результаті укладення договору про спільну діяльність і не вважали його дійсним.

Окрім того вказала, що ОСОБА_1 , зверталась 07.06.2016 року з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про переведення прав та обов`язків на частку у спільному майні за договором № 1 від 20.08.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про спільну діяльність, визнання права власності на частку нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_2 : житловий будинок по АДРЕСА_1 . Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.07.2017 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі та встановлено, що сторони не узгодили між собою розмір (вартість) вкладів у спільну діяльність, їх різновиди, спосіб їх внесення та строки їх внесення, що є істотними умовами договору про спільну діяльність та передбачено п.5 Договору, то договір про спільну діяльність 20.04.2008 між сторонами не є укладеним, тобто не несе для сторін такого договору жодних юридичних наслідків (не створює для сторін такого договору жодних прав та не покладає обов`язків). Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 05.09.2017 року вказане рішення суду від 10.07.2017 року залишено без змін, виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду про те, що договір є неукладеним, оскільки зазначений договір не був предметом спору.

На підставі викладеного, позивач просить визнати договір №1 про спільну діяльність від 20.04.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , - недійсним.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 березня 2019 рокув задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання договору недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині визнання в мотивувальній частині рішення договору № 1 від 20.04.2008 року про спільну діяльність неукладеним - змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення:

Абзац 2 на сторінці 4 наступного змісту: «За викладених обставин, відсутні будь-які підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.366 ЦК України»;

Абзац 9 на сторінці 4-5 наступного змісту: «Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації»;

Абзац 1 на сторінці 5 наступного змісту: «Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено»;

Абзац 2 на сторінці 5 наступного змісту: «Отже сторони не узгодили між собою розмір (вартість) вкладів у спільну діяльність, їх різновид, спосіб їх внесення та строки їх внесення, що є істотними умовами договору про спільну діяльність та передбачено п.5 договору, то договір про спільну діяльність 20.04.2008 між сторонами не є укладеним, тобто не несе для сторін такого договору жодних юридичних наслідків (не створює для сторін такого договору жодних прав та не покладає обов`язків), а оскільки він є неукладеним, тому не може бути визнаний недійсним».

В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

В ході апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 - адвокат Бондюченко В.М. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити і взяти до уваги, що оспорений договір виконувався сторонами, а тому не може визнаватися неукладеним. Виконання вбачається з укладення кредитного договору ОСОБА_2 та поручительство ОСОБА_3 , придбання позивачкою житлового будинку та земельної ділянки, зазначеної в оспореному договорі. До теперішнього часу ОСОБА_3 поручитель ОСОБА_2 , а тому договір про спільну діяльність є дійсним і ОСОБА_3 отримує дохід від будинку ОСОБА_2 Окрім того, договір про спільну діяльність не підлягає нотаріальному посвідченню.

Адвокат Брушко І.І., яка діє від імені ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала і пояснила, що оспорений договір ОСОБА_2 не підписаний, ніколи не виконувався, спільна діяльність не велась. Розміри вкладів учасників не погоджені, додатків немає, а тому висновки суду першої інстанції є правильними. Кредитний договір і поручительство ОСОБА_3 не пов`язані із оспореним договором, відповідачка не сплачує кредит, не несе витрат по будинку ОСОБА_2 , не має до нього жодного відношення. Посилання на ст. 366 ЦК України вважає зайвою та такою, що не має відношення до спору. Така підстава позову не заявлялась.

Адвокат Салівонський О.М., який діє від імені ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до положень ст. 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що договір № 1 від 20 квітня 2008 року про спільну діяльність між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підписаний ОСОБА_2 Згідно з п.п.1.1.,1.2 учасники за цим договором приймають на себе зобов`язання об`єднати свої вклади і спільно діяти для досягнення спільної мети; на підставі цього договору учасники зобов`язуються спільно діяти з метою придбання житлового будинку та господарських будівель, разом з земельною ділянкою, площею 0,2421 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а також спільно діяти в проведенні ремонтних робіт, оплаті комунальних послуг, інших обов`язкових платежів для утримання і обслуговування придбаного спільно майна та здійснення спільного використання придбаного майна, отримання і погашення кредиту, згідно кредитного договору.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. для досягнення мети за цим договором учасники зобов`язуються: - обмінюватися наявною в їх розпорядженні інформацією з питань, що становлять взаємний інтерес учасників; - щомісячно проводити спільні консультації з управління майном; - виконувати спільні замовлення і замовлення один одного щодо предмета спільної діяльності; - за наявності відповідної угоди учасників, здійснювати додаткові вклади в спільну діяльність; - нести витрати і збитки пов`язані зі спільною діяльністю пропорційно вартості вкладу в спільне майно, а також виконувати інші зобов`язання, передбачені цим договором і законодавством України. Спільна діяльність здійснюється відповідно до програми робіт, що додається до цього договору (Додаток № 1), в якій визначено порядок, терміни, етапи, вартість та інші умови спільної діяльності.

В розділі 5. Вклади і частки учасників: у п.п.5.1.,5.2. не зазначено розміри вкладів учасників, форма вкладів, міститься посилання на додаток № 2 та визначено, що частка кожного учасника у спільній діяльності становить 50 %. У п. 5.3. зазначено, що при зміні вартості обсягів виконуваних робіт учасники за взаємною угодою можуть вносити відповідні зміни і доповнення до цього договору та Додатку № 1 та Додатку № 2, у тому числі спрямовані на перегляд розмірів часток учасників залежно від вартості вкладів, що вносяться додатково (а.с.7-9)

Судовими рішеннями Голопристанського районного суду Херсонської області від 10.07.2017 року та ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 05.09.2017 року у справі № 766/12152/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про переведення прав та обов`язків на частку у спільному майні за договором, визнання права власності на частку нерухомого майна, які набрали законної сили, встановлено, що договір № 1 про спільну діяльність від 20.04.2008 року не містить умов щодо вкладів його учасників і безпосередньо вкладу ОСОБА_2 та внесення нею майна, яким вона володіла на праві власності (а.с. 10-15).

Із викладеного вбачається, що в оспореному договорі про спільну діяльність не погоджені істотні умови.

Зокрема, пункти 3.2., 5.1.,5.2.,5.3. Договору про спільну діяльність мають посилання на Додатки № 1 та № 2 із визначенням залучення грошових, майнових внесків, їх розміру, без яких існування та виконання Договору про спільну діяльність неможливо. Разом з тим, зазначені Додатки № 1 та № 2 - відсутні.

За таких обставин, враховуючи, що основна мета договору про спільну діяльність - це об`єднання вкладів і спільні дії, однак розмір вкладів та спільні дії не встановлені судом та не визначені сторонами; договір № 1 про спільну діяльність від 20.04.2008 року не містить істотних умов щодо вкладів його учасниківбез визначення яких не можна вважати договір про спільну діяльність укладеним, а також враховуючи встановлені судами у справі № 766/12152/16-ц обставини, що сторони не узгодили між собою розмір (вартість) вкладів у спільну діяльність, їх різновиди, спосіб та строки їх внесення, що є істотними умовами договору про спільну діяльність та передбачено п.5 Договору, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що то договір про спільну діяльність 20.04.2008 між сторонами не є укладеним, не несе для сторін такого договору жодних юридичних наслідків, не створює прав та не покладає обов`язків. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку в мотивувальній частині судового рішення про те, що договір є неукладеним, а тому не може бути визнаний судом недійсним.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводом апеляційної скарги, що зазначене в мотивувальній частині рішення посилання на ст. 366 ЦК України не має жодного відношення до предмету спору, ст. 366 ЦК України не заявлялась як підстава або обґрунтування позову, а тому аналіз зазначеної норми щодо можливості застосування до спірних правовідносин є зайвим та безпідставним. Абзац 2 сторінки 4 оскарженого рішення наступного змісту: «За викладених обставин, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.366 ЦК України» - підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що з мотивувальної частини також підлягає виключенню абзац 9 на сторінці 4-5 наступного змісту: «Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації» - не приймаються до уваги, оскільки зазначене не містить встановлених судом обставин, а містить лише зміст конкретних норм матеріального права.

Посилання скаржника на те, що договір № 1 про спільну діяльність не може бути визнано неукладеним, оскільки ОСОБА_3 виступила поручителем укладеного кредитного договору, а тому вказаний договір № 1 виконувався, є необґрунтованими, оскільки сторонами не оспорюється, що 21.04.2008 року ОСОБА_2 уклала з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір на суму 200 000 доларів США строком до 21.04.2028 року, за умовами якого (п.1.4) він надавався позичальниці саме на придбання житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладені договір іпотеки, предметом якого є вищезазначене нерухоме майно, та договір поруки, поручителем за яким є ОСОБА_3 . Разом з тим не доведено та не встановлено, що поручительство здійснено на виконання умов договору про спільну діяльність та не вбачається, що кредитний договір пов`язаний з виконанням оспореного договору. Окрім того, несення витрат і сплата ОСОБА_3 сум за кредитом з матеріалів справи не вбачається та не доведено. Кредитні правовідносини знаходяться поза межами даного спору.

Доводи про те, що ОСОБА_3 несе витрати по будинку та отримує від нього дохід - засновані на припущеннях.

Отже, доводи апеляційної скарги про виключення з мотивувальної частини рішення суду посилань стосовно того, що договір про спільну діяльність є неукладеним - безпідставні та судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються з огляду на вищезазначене.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини рішення абзацу 2 сторінки 4 наступного змісту: «За викладених обставин, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.366 ЦК України». В іншій оскаржуваній частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - частково задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 березня 2019 року, - змінити, виключити з мотивувальної частини рішення абзац 2 сторінки 4 наступного змісту: «За викладених обставин, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.366 ЦК України».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 25 червня 2019 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова