ЄУН 174/377/18
н/п 2/174/216/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря Килинчук Л.Л.,

представника відповідача Шевчука О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків за користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

Вільногірська міська рада Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків за користування земельною ділянкою, вказуючи, що земельна ділянка площею 24570 кв.м. розташована в АДРЕСА_1 , якою користується гр. ОСОБА_1 , належить на праві власності територіальній громаді міста. Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Вільногірська міська рада. Комісією, створеною рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 08.11.2017 року № 316/0/7-17, відповідно до Акту визначення збитків від 11.12.2017 року, здійснено визначення збитків, завданих Вільногірській міській раді громадянкою ОСОБА_1 внаслідок неодержання доходу за користування останньою земельною ділянкою загальною площею 24570 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 . Згідно з витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області від 01.04.2016 року № 692/86-16 та від 07.02.2017 року № 311/86-17 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2015 році склала 4319406 грн., у 2016 році 6189674,40 грн., у 2017 році 3280586,40 грн. Термін, протягом якого допущено неодержання доходу за користування земельною ділянкою - з 01.01.2015 року по 31.12.2017 рік. ОСОБА_1 користується земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів і плата за користування земельною ділянкою у 2015-2017 роках нею не здійснювалась. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.11.2012 року, реєстраційний номер № 1601, ОСОБА_1 набула право власності на комплекс нежитлових будівель та споруд, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 2,4570 га.. В даний час гр. ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 2,4570 га під об`єктом нерухомого майна, який розташований по АДРЕСА_1 без правовстановлюючих документів, за користування земельною ділянкою коштів не сплачує. Нарахування збитків від неодержання доходу за користування земельною ділянкою здійснено з 01.01.2015 р. по 01.02.2016 р. за ставкою 5,25 % від нормативної грошової оцінки, з 01.02.2016р. за ставкою 5.2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 715735,53 грн. Таким чином, неодержання доходу за користування земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 загальною площею 24570 кв.м. завдало збитки Вільногірській міській раді на загальну суму 715735,53 грн. Посилаючись у тексті позову на ст. 22, ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 715735,53 грн. збитків за користування землею.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. (а.с. 164)

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що відсутній належний розрахунок завданих збитків, крім того позивач просить стягнути збитки на підставі ст.ст. 22, 1166 ЦК України, вважає, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту його права, тому у задоволенні позову просить відмовити.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником комплексу нежитлових будівель і споруд, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 4151.5 кв.м., розташованої на земельній ділянці площею 24570 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 14.11.2012 року (а.с. 19-22) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 41-42).

Попередньому володільцю вказаного майна земельна ділянка належала на праві оренди, що підтверджується копією договору оренди землі № 70 від 15.11.2004 року, згідно якого Вільногірська міська рада передала в оренду земельну ділянку загальною площею 2,4570 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , а Закрите акціонерне товариство «Вільногірський завод будівельних матеріалів» прийняло в строкове платне користування вказану земельну ділянку для виробничих цілей (а.с. 14-18).

Розмір орендної плати за користування земельними ділянками встановлений рішенням Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 1584-69/VI від 24.01.2014 року - з 01.01.2014 року розмір орендної плати за земельні ділянки у м.Вільногірську для юридичних і фізичних осіб, встановлено у розмірі 11,50% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 11-12), та рішенням № 1663-73/VI від 18.03.2014 року, яким внесено зміни до пункту 1 рішення від 24.01.2014 року № 1584-69/VI, а саме: цифри «11.50» замінено на цифри «7.25». (а.с.9-10), рішенням від 18.06.2015 року № 2183-93/VI затверджено місцеві податки і збори у м.Вільногірськ та додатком 3 до цього рішення (а.с. 31-40).

Згідно п. 12.5 Положення про податок на майно (в частині плати за землю) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди землі, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки, для юридичних і фізичних осіб у розмірі 7,25 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 33-40).

Згідно копії витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку 1 кв.м земельної ділянки, які надано управлінням Держгеокадастру у Верхньодніпровському районі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 24570 м.кв., розташованої по АДРЕСА_1 , у 2015 році 4319406,00 грн., у 2016 році 6189674,40 грн., у 2017 році 3280586,40 грн. (а.с. 23, 24, 43).

Згідно акту від 11.12.2017 року, складеного комісією, яка створена рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 08.11.2017 року № 316/0/7-17 та затвердженого рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 377/0/7-17 від 18.12.2017 року, збитки, завдані Вільногірській міській раді внаслідок неодержання доходу за користування земельною ділянкою загальною площею 2,4570 га, що розташована по АДРЕСА_1 за період з 01.01.2015 року по 01.12.2017 року становлять 715735,53 грн. (а.с. 26-30)

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача збитки, завдані користуванням земельною ділянкою без укладення договору оренди землі, посилаючись на ст.ст. 22, 1166 ЦК України, які регламентують деліктні зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої правопорушенням.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Ч.1 ст.1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України).

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України).

За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина 1 ст. 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (ст. 125 ЗК України).

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені, це право виникає на підставі відповідного договору з моменту його державної реєстрації.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними, які регулюються главою 83 ЦК України, виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15).

Вказане також відповідає правовим висновкам, викладеним у Постанові Великої Палати ВС від 23.05.2018 р. у справі № 629/4628/16-ц, у постанові Верховного суду у справі № 922/535/18.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 користується земельною ділянкою без укладення договору оренди з власником майна позивачем по справі, то правовідносини, які склалися між сторонами за своїм змістом є кондекційними, тобто такими, що виникли у зв`язку з безпідставним збереженням майна відповідачем і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, а відтак підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства, які регулюють відшкодування шкоди (збитків), завданих власнику земельної ділянки, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, відсутні, тому у задоволенні позову, в межах заявлених вимог, слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору, слід віднести на його рахунок.

На підставі ст.ст. 15, 96, 120, 125, 141, 152, 156, 157 Земельного Кодексу України, ст.ст. 22, 1166, 1212 ЦК України, та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків за користування земельною ділянкою відмовити.

Судові витрати у справі у виді сплаченого судового збору покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 липня 2019 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова

Суддя: А.А. Борцова