Справа № 523/8030/19
Провадження №2/523/3392/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України без згоди та супроводу батька, в супроводі матері на період літніх канікул на 30 днів.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказувала на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини , у вихованні та догляді участі не приймає, матеріальної допомоги добровільно не надає. Вона отримала запрошення від сестри ОСОБА_4 , яка проживає у Франції протягом 19 років, є громадянкою Італії з 2015 року, 10 років проживає однією родиною з громадянином Італії ОСОБА_5 , має двох дітей. Позивач мала намір влітку 2019 року поїхати разом з сином до сестри відвідати у Франції рідних і відпочити, раніше під час шлюбу з відповідачем неодноразово вже їздили в гості. Однак, на теперішній час відповідач безпідставно не надає згоду на виїзд дитини, що шкодить інтересам дитини.

Ухвалою судді від 04.07.2019 р. провадження у справі було відкрито.

В судовому засіданні позивач уточнила вимоги та просила надати дозвіл а тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди та супроводу батька, в супроводі матері, до Французської Республіки, в період з 11 по 24 вересня 2019 року. Також зазначила, що незгода відповідача є безпідставною, при цьому звернулася увагу на те, що і син чекає цієї подорожі, бажає побачитися з рідними.

Відповідач заперечував проти обгрунтувань позову, оскільки він приймає участь у вихованні сина, надає матеріальну допомогу по мірі можливості, бажає бачитися з дитиною якогомога більше, однак позивач перешкоджає йому в цьому. Остаточно зазначив, що позивач має враховувати і його побажання в спілкуванні з сином.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2006 р., рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 14.11.2018 р. шлюб розірвано (а.с.7).

Від даного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом ДРАЦС ОМУЮ 20.04.2011 р. (а.с.6)

Як судом встановлено в Французській Республіці проживає сестра позивача - ОСОБА_7 , яка є громадянкою Італії і надсилала їм запрошення (а.9-12).

Згідно ч.7 ст. 7 СК України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звернутися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав і обовязків дитини, а також непрацездатних сина, дочки, як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII документами, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року N 3857-XII встановлено, що проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Суд вважає, що виїзд дитини спільно з матір`ю до Французської Республіки в період з 11 по 24 вересня 2019 року з метою відвідування родичів та відпочинку не позбавляє права відповідача на здійснення своїх батьківських прав щодо спілкування та виховання дитини, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,279,353-355, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Французської Республіки в період з 11 по 24 вересня 2019 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , в супроводі матері ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.07.2019 р.

Суддя: