Справа № 500/1867/19
Провадження № 2/500/1896/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

головуючий суддя Швець В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,

за участю представника позивача: Македонської ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що не вказана частка померлого у вищевказаній квартирі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.03.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності №188 від 31.03.2003 року, яке зареєстроване КП «Ізмаїльське МБТІ» від 31.03.2003 року та записано в реєстрову книгу за № 60а/І-270.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 31.03.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В свою чергу згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено копією спадкової справи №424, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є :

-ОСОБА_5 дружина спадкодавця;

-ОСОБА_2 син спадкодавця;

-ОСОБА_3 син спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в домовій книзі, зі спадкодавцем, ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживали та були зареєстровані в кв. АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_2 , та відповідач ОСОБА_3 , а також дружина спадкодавця ОСОБА_5 . Остання в свою чергу, в встановлений законом строк, відповідно до вимогам ст. 1268 та ст. 1270 Цивільного кодексу України подала до Ізмаїльської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки у спадщині, що залишилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_4 , на користь сина спадкодавця позивача, ОСОБА_2 . В результаті чого, Ізмаїльська державна нотаріальна контора завела спадкову справу за №424 від 18.05.2009р. ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ОСОБА_5 померла.

Відповідач ОСОБА_3 на час відкриття спадщини також був зареєстрований разом зі спадкодавцем, батьком - ОСОБА_4 в кв. АДРЕСА_1 , однак не проживав разом з батьком за вищевказаною адресою, що підтверджується письмовою заявою останнього. Тобто, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не має спору и і досягнута згода, щодо визнання права власності на 1/4 частину кв. АДРЕСА_1 , яка залишилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 , за позивачем ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини був зареєстрований разом зі спадкодавцем, батьком - ОСОБА_4 в кв. АДРЕСА_1 , про що свідчить запис у домовій книзі на вищевказану квартиру, тому вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст.1268 Цивільного кодексу України.

Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України за ОСОБА_2 визнається право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання права власності на спадкове майно,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка залишилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.07.2019 року.

Суддя: В.М.Швець