Справа №461/1883/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Галицький районний суд міста Львова

у складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Рибак Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Борох З.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Центральне» про захист прав споживача, визнання дії неправомірними,

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Львівського комунального підприємства «Центральне» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який обліковується за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.07.2003 року по січень 2019 року; зобов`язати Львівське комунальне підприємство «Центральне» здійснити перерахунок заборгованості в сумі 4 930,56 гривень по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який обліковується за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.07.2003 року по січень 2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги покликаються на те, що Львівське комунальне підприємство «Центральне», в порушення вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», протягом тривалого часу не якісно надає послуги з утримання її будинку за адресою: АДРЕСА_1 та прибудинкових територій, зокрема не здійснюється технічний нагляд та обслуговування демовентиляційних каналів, обслуговування системи водопостачання та водовідведення, обслуговування поточних ремонтів, прибирання сходових кліток, прибирання прибудинкової території. Вказує, що разом з мешканцями будинку по АДРЕСА_1 неодноразово зверталась до відповідача з актами-претензіями та відповідними заявами, з приводу усунення зазначених порушень, однак такі заяви мешканців будинку були залишені без жодного належного реагування. Вважає, що такі дії відповідача порушують її права як споживача, оскільки Львівське комунальне підприємство «Центральне» неправомірно нараховує плату за нібито надані послуги.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у ньому та відповіді на відзив. Просили позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з мотивів викладених у відзиві та письмових запереченнях. Вказала, що ЛКП якісно надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а позивач, яка ними користується, відповідно, повинна сплачувати кошти за споживання наданих послуг. Між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, а тому дії відповідача щодо нарахування плати за користування комунальними послугами є законними, правомірними та не суперечать чинному законодавству. Щодо актів-претензій позивача та мешканців будинку зазначила, що такі не відповідають чинному законодавству, оскільки не містять інформації про те, які саме послуги не надаються ЛКП. Просила відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами статті 322ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Будинок, у якому проживає позивач перебуває на обслуговуванні Львівського комунального підприємства «Центральне».

Згідно квитанції ЛКП, станом на січень 2019 року, за отримання послуг з утримання будинку та прибудинкових території позивачу слід сплатити суму 4 930,56 гривень /а.с.66/.

Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. (ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на отримання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Пунктом 5 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на зменшення розміру плати за послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості, в порядку, визначеному законом чи договором, а також право на несплату за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг.

Згідно п.1 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач зобов`язаний забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг, розглядати у визначений термін скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за послуги в разі їх ненадання чи надання не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 652, 653 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язань. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідач надає, а позивач споживає послуги з утримання будинку та прибудинкових територій за договором про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій від 19.03.2008 року, укладеним між сторонами /а.с.26,27/. Вказаний договір був підписаний позивачем 19 квітня 2008 року та надісланий поштовим відправленням відповідачу - ЛКП «Центральне» разом з протоколом розбіжностей до цього Договору /а.с.29-31/.

Факт договірних відносин між ОСОБА_1 та ЛКП позивачем не заперечується, при цьому, позивач вказує на надання відповідачем неякісних послуг з обслуговування її будинку, а також на ігнорування відповідачем розбіжностей викладених у відповідному протоколі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово зверталась до відповідача із актами-претензіями щодо ненадання житлово-комунальних послуг та заявами про здійснення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що не надаються або надаються неякісно /а.с.5-24,28, 109-132/. Згідно вказаних актів-претензій та заяв мешканців будинку АДРЕСА_1 , ЛКП не здійснює технічний нагляд та обслуговування демовентиляційних каналів, обслуговування системи водопостачання та водовідведення, обслуговування поточних ремонтів, прибирання сходових кліток, прибирання прибудинкової території тощо.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види,

показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Подані акти претензії у визначений законом спосіб скеровані для реагування відповідачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що незважаючи на неодноразові виклики мешканцями будинку представника відповідача для підписання актів-претензій, представник ЛКП для їх підписання не з`явився.

За оцінкою наданих актів-претензій та заяв суд вважає, що такі відповідають ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», містять конкретні зауваження щодо ненадання послуг позивачу, що спростовує доводи представника відповідача щодо їх невідповідності вимогам закону.

Доказів належного реагування з боку відповідача на акти-претензії та заяви про здійсненням перерахунку відповідачем не надано, відтак суд вважає встановленим, що ЛКП не було вжито відповідних заходів реагування щодо надання належним чином якісних житлово-комунальних послуг позивачу за період з 01.07.2003 року по січень 2019 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, є мешканкою квартири АДРЕСА_2 . ОСББ вони створити не можуть через малу кількість квартир у їх будинку. У будинку не міняють труби, дах протікає, подвір`я протягом трьох років вона прибирала сама. Багато робіт у їх будинку виконуються за рахунок мешканців.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що є мешканкою квартири НОМЕР_2 будинку у якому проживає і позивач з 2003 року. Якісні комунальні послуги ЛКП фактично не надає взагалі. Будинок перебуває у незадовільному стані. Особисто вона зі скаргами на дії ЛКП не зверталась, але підписувала колективні скарги. Територія будинку та під`їзд не прибираються.

Допитана свідок ОСОБА_6 показала, що орендує нежитлове приміщення у будинку НОМЕР_3 з 2004 року. Весь цей час комунальні послуги надаються ЛКП на неналежному рівні. Територія будинку не прибирається. Фасад будинку мешканці відновлювали за свої кошти і лише потім ЛКП відшкодувало їм частину коштів. Також вона надавала власні кошти на заміну труб у будинку. ЛКП ніколи не реагує на їхні звернення.

Відтак, оцінюючи покази свідків, суд приходить до переконання, що такі доводять обставини, на які позивач покликається у позовній заяві, вони відповідають наведеним у ній обставинам, а тому є належними в розумінні положень ЦПК України та беруться до уваги судом.

Окремо суд зауважує, що представником відповідача на підтвердження доводів якісного надання позивачу послуг з утримання будинку та прибудинкових територій не було надано належних доказів. Відтак, не спростованими є доводи позивача в цій частині.

За наведених обставин, суд вважає доведеним, що за період з 01.07.2003 року по січень 2019 року включно відповідачем не надавались або неналежно надавались житлово-комунальні послуги, за які нараховувалась плата, що свідчить про невідповідність таких дій відповідача вимогам ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».Більше того, нарахування такої відбувалось без врахування зауважень, викладених у актах-претензіях, а тому така підлягає перерахунку.

Крім цього, не реагування відповідача на звернення позивача, ігнорування претензій позивача при проведенні нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги всупереч вищенаведеним нормативним актам доводять неправомірність дій відповідача, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим, приймаючи рішення щодо другої позовної вимоги, суд виходить з наступного.

Встановлено, що відповідач діяв неправомірно при нарахування позивачу заборгованості за житлово-комунальні послуги, ігноруючи всі звернення та претензії позивача, при цьому, не виконуючи своїх зобов`язань на належному рівні.

Позивач просить провести перерахунок заборгованості в межах конкретної суми 4 930,56 гривень. Однак, позивач не зазначає як саме має бути проведено таке коригування і яким саме способом.

Таким чином, суд вважає, що така позовна вимога підлягає частковому задоволення, а саме слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, при цьому суд не встановлює розмір такої заборгованості, оскільки це віднесено до компетенції ЛКП.

Відтак, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, посилання позивача на мотиви заявлених позовних вимог, зважаючи на те, що представник відповідача в ході розгляду справи не подав суду доказів на спростування вимог позивача, зважаючи на достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд, виходячи з мотивів та доводів, наведених у даному рішенні, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати дії Львівського комунального підприємства «Центральне» щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який обліковується за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.07.2003 року по січень 2019 року неправомірними.

Зобов`язати Львівське комунальне підприємство «Центральне» здійснити перерахунок заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який обліковується за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.07.2003 року по січень 2019 року.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Центральне» в дохід держави 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення складено 22 липня 2019 року.