ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року

м.Суми

Справа №591/2518/18

Номер провадження 22-ц/816/3867/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлов І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області - Балаби Ліни Олександрівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 травня 2019 року в складі судді Сидоренко А.П., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 14 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 23 червня 2008 року вона придбала у власність за договорами купівлі-продажу житловий будинок та земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 . На придбання зазначеного будинку 27 червня 2008 року вона взяла в ПАТ «Ощадбанк» банківський кредит в сумі 727500 грн. В забезпечення кредитного договору 27 червня 2008 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого вищевказаний будинок був переданий в іпотеку.

Позивач посилалась на те, що через скрутне фінансове становище в неї виникла заборгованість перед банком, у зв`язку з чим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом реалізації вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах, з оціночною вартістю 580 000 грн.

01 лютого 2013 року предмет іпотеки було реалізовано шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна за ціною 516 780 грн, а кошти у сумі 422 656 грн 36 коп. було перераховано ПАТ «Ощадбанк». Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 21 лютого 2013 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа було закінчено.

Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна: двоповерхового житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 та належали ОСОБА_1 , які відбулися 01 лютого 2013 року. Також визнано недійсним акт державного виконавця від 22 квітня 2013 року про реалізацію вказаного предмета іпотеки та визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року, видане приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., яким посвідчено право власності ОСОБА_3 на житловий будинок, житловою площею 115,6 кв. м., загальною площею 165,1 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_3 позивач звернулась до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», однак у задоволенні вказаного клопотання їй було відмовлено з посиланням на те, що ОСОБА_3 було видано нове свідоцтво про право власності на будинок по АДРЕСА_1 від 25 вересня 2014 року на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Крім того, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року, було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», Міністерства юстиції України про визнання недійним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

В подальшому, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2017 року визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 19 квітня 2012 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1806/2-1089/11, виданого 05 серпня 2011 року Ковпаківським районним судом м. Суми та визнано неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 32335830 з виконання вказаного виконавчого листа.

Посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій службових осіб державної виконавчої служби, які полягали у незаконному вилученні належного їй майна та прийнятті незаконного рішення про передачу його у власність третій особі без достатньої правової підстави, які призвели до втрати належного їй на праві власності житлового будинку та земельної ділянки, їй було завдано майнову шкоду у сумі 1 266 534 грн, яку позивач просила стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь.

Також, позивач вказала, що внаслідок незаконних дій службових осіб відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції їй було завдано моральної шкоди, розмір якої вона оцінила у сумі 1 266 534 грн та яку просила стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане рішення суду позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував обставини того, що перереєстрація 25 вересня 2014 року за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок та земельну ділянку має похідний характер від державної реєстрації права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна, яка відбулась 08 травня 2013 року на підставі визнаного в подальшому недійсним рішенням апеляційного суду акта державного виконавця від 22 квітня 2013 року про реалізацію вказаного житлового будинку та земельної ділянки. Таким чином, на думку позивача, у зв`язку з належністю ОСОБА_3 на праві власності спірного житлового будинку вона позбавлена права власності на земельну ділянку. Відтак, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку позивачем не втрачено. Також позивач вказала на помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність причинного зв`язку між реєстрацією 25 вересня 2014 року за ОСОБА_3 права власності на будинок і земельну ділянку та діями державної виконавчої служби, оскільки факт належності ОСОБА_3 на праві власності вказаного житлового будинку та земельної ділянки свідчить про втрату позивачем права власності на ці самі об`єкти нерухомості. При цьому, як зауважила позивач, спірний житловий будинок та земельна ділянка вибули у неї з права власності в ході здійснення виконавчого провадження. В апеляційній скарзі також йдеться і про те, що неможливо повернути спірне нерухоме майно організатору торгів для подальшої реалізації, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 05 серпня 2011 року скасована на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Ковпаківський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, відповідач зазначив, що у даній справі відсутній такий елемент цивільного правопорушення, як шкода. Зокрема, як наголошується у відзиві, попередніми судовими рішеннями в інших цивільних справах визнано факт належності позивачу ОСОБА_1 спірного житлового будинку та земельної ділянки, однак остання правом на звернення до ОСОБА_3 з позовом про витребування майна не скористалась, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність шкоди, завданої рішенням державного виконавця. Також, як зауважив відповідач, кошти, отримані органом державної виконавчої служби від примусової реалізації майна, були перераховані на користь стягувача ПАТ «Ощадний банк України» на виконання рішення суду. Крім того, на думку відповідача, відсутній такий елемент цивільного правопорушення як причинний зв`язок між шкодою та протиправним діянням, так як саме через бездіяльність позивача спірне нерухоме майно залишилось їй неповернутим. Відтак, враховуючи відсутність елементів складу цивільного правопорушення, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. У відзиві на апеляційну скаргу відділ ДВС посилається також і на те, що визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим і таким, що не відповідає принципам розумності і справедливості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, представника відповідача Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Балаби Л.О. про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 23 червня 2008 року ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 925040 грн та земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вартістю 121956 грн, розташовану за вказаною адресою (т. 1, а.с. 18, 19, 20, 21, 22, 23).

27 червня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 2143, за умовами якого банк надав позивачці кредит в сумі 727 500 грн. на 28 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 27 червня 2036 року на придбання будинку за договором купівлі-продажу № 2264 від 23 червня 2008 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним договором 27 червня 2008 року сторонами було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передала в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 24-26).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2143 від 27 червня 2008 року в розмірі 825 748 грн 57 коп. було звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачу на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23 червня 2008 року, який знаходиться на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 червня 2008 року, шляхом реалізації вказаного предмета іпотеки (оціночна вартість предмету іпотеки становить 580000 грн.) на прилюдних торгах (т. 1, а. с. 27-29).

На підставі вказаного рішення суду 23 серпня 2011 року був виданий виконавчий лист.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 19 квітня 2012 року за заявою стягувача було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного рішення суду.

Як вбачається з постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 21 лютого 2013 року, яка на даний час є чинною і свідчить про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, 01 лютого 2013 року спірний житловий будинок з прибудовами і земельна ділянка площею 0,1 га були реалізовані шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки Сумською філією ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» за ціною 516 780 грн. Кошти у розмірі 25839 грн були сплачені переможцем прилюдних торгів в рахунок винагород спеціалізованій організації.

12 лютого 2013 року на депозитний рахунок виконавчої служби надійшли кошти від реалізації предмета іпотеки в розмірі 465 102 грн, з яких 422 656 грн 36 коп. були перераховані на р/р ПАТ «Державний ощадний банк», 42265 грн 64 коп. - виконавчий збір, 180 грн - витрати на проведення виконавчих дій (т. 1, а.с. 30).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 21 лютого 2013 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (т.1, а.с. 30).

Однак, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна: двоповерхового житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_1 , які відбулися 01 лютого 2013 року. Визнано недійсним акт державного виконавця від 22 квітня 2013 року про реалізацію вказаного предмета іпотеки та визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року, видане приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., яким посвідчено право власності ОСОБА_3 на житловий будинок, житловою площею 115,6 кв. м., загальною площею 165,1 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т . 1 , а.с. 31-35).

В подальшому, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», Міністерства юстиції України, треті особи: Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання недійним свідоцтва про право власності на нерухоме майно (т.1, а.с. 36-39, 40-43).

Також, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2017 року визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 19 квітня 2012 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1806/2-1089/11, виданого 05 серпня 2011 року Ковпаківським районним судом м. Суми та визнано неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 32335830 з виконання вказаного виконавчого листа (т. 1, а.с. 44-45).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 02 квітня 2018 року вартість житлового будинку, загальною площею 165,1 кв.м, житловою площею 115,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату оцінки 02 квітня 2018 року становила 1 115 511 грн без ПДВ (т. 1, а.с. 46-59).

Як вбачається зі звіту про експертну грошову оцінку від 02 квітня 2018 року, ринкова вартість об`єкта оцінки - земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату оцінки 02 квітня 2018 року становила 151 023 грн (т. 1, а.с. 60-70).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела належними і допустимими доказами обставин того, внаслідок яких саме протиправних дій державного виконавця при виконанні судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки їй було завдано майнової та моральної шкоди, а також не довела наявність шкоди, про яку заявлено у позові та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Частиною 3 статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 28 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року за № 6, з послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Таким чином, юридичною підставою для відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому, ураховуючи, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Із наведеного вище вбачається, що шкода є другою неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди ще називають збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як позивач не довела належними і допустимими доказами обставин того, які саме неправомірні дії державного виконавця завдали їй шкоди, обставин щодо розміру шкоди та про причинний зв`язок між неправомірними діями відповідача та заподіяною їй шкодою.

Зокрема, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року було встановлено порушення процедури проведення прилюдних торгів, яке полягало в тому, що під час торгів було реалізовано, крім двоповерхового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , також і земельну ділянку площею, 0,10 га за цією ж адресою, яка не є предметом іпотеки за іпотечним договором, на яку не було звернуто стягнення рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року та яка відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції та Тимчасового положення, зокрема, з проведенням її оцінки та визначенням вартості не передавалась державним виконавцем для реалізації на прилюдних торгах СФ ТОВ «ТД ЕЛІТ СЕРВІС».

У зв`язку із зазначеним, апеляційний суд визнав недійсними прилюдні торги з реалізації вказаного нерухомого майна, визнав недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та визнав недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Разом з тим, як вказав апеляційний суд у відповідному судовому рішенні, у випадку визнання недійсним укладеного на торгах договору відчужене майно повертається організатору торгів для повторної організації і проведення торгів. Крім того, суд вказав, що відповідно до положень ст. 377 ЦК України підлягає реалізації разом з будинком і земельна ділянка, на якій він розташований, тому відмовив позивачу у задоволенні позовної вимоги про застосування наслідків недійсності прилюдних торгів та повернення позивачу у власність житлового будинку та земельної ділянки.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги про те, що спірне нерухоме майно безпідставно вибуло із власності позивача, так як єдиним способом виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки є його примусова реалізація на прилюдних торгах.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки є чинним, тому в силу вимог статті 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Також колегія суддів наголошує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що факт неправомірності дій державного виконавця під час виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки встановлений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2017 року, якою визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця від 19 квітня 2012 року про відкриття виконавчого провадження та визнано неправомірними дії державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні, адже, як вбачається із вказаного судового рішення, суд встановив порушення в діях державного виконавця лише під час процедури відкриття виконавчого провадження, ураховуючи, що виконавчий лист не відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження», так як він не був скріплений печаткою суду. Разом з тим, на думку колегії суддів вказана ухвала суду не містить вказівки про те, які саме подальші дії державного виконавця, зокрема, і щодо примусової реалізації на прилюдних торгах спірного нерухомого майна, є протиправними, ураховуючи, що суд надав оцінку лише процедурному питанню щодо відкриття виконавчого провадження.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині не доведення позивачем факту заподіяння відповідачем шкоди та її розмір, ураховуючи, що шкода є другою неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності.

Так, посилаючись на розмір матеріальної шкоди, позивач зазначала, що він становить 1 266 534 грн, який вона визначила, виходячи з ринкової вартості спірного житлового будинку загальною площею 165,1 кв.м, житловою площею 115,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташованої за цією ж адресою земельної ділянки. Проте, на думку колегії суддів, позивач не довела факт заподіяння їй шкоди саме у заявленому розмірі, ураховуючи, що вартість спірного нерухомого майна вона визначила станом на момент подачі позову, в той час як рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, оціночна вартість предмета іпотеки, а саме: житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 становила 580 000 грн. Крім того, як вбачається зі звіту про незалежну оцінку майна, ринкова вартість житлового будинку була встановлена щодо житлового будинку загальною площею 165,1 кв.м, житловою площею 115,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як матеріалами справи доведено, що внаслідок реконструкції ОСОБА_3 вказаного житлового будинку змінилась його площа, а саме: загальна площа становить 163,1 кв.м, житлова - 107 кв.м. До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що отримані від реалізації предмета іпотеки кошти у сумі 422 656 грн 36 коп. державний виконавець спрямував на погашення заборгованості за кредитним договором, що спростовує доводи апеляційної скарги про заподіяння позивачу з боку відповідача майнової шкоди.

Таким чином, ураховуючи, що факт протиправності дій відповідача, як заподіювача шкоди, а також факт заподіяння позивачу шкоди не знайшов свого підтвердження матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів погоджується також з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, так як статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. У той же час, ураховуючи, що позивач не довела, якими саме протиправними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, тому підстави для її відшкодування відсутні.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 03 травня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов