Справа № 344/5504/19
Провадження № 22-ц/4808/954/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Бабій О.М., ухвалене 30 травня 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 7 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 18 квітня 2015 року між сторонами укладено шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Відповідач з ними не проживає та в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги. Проте, офіційно працевлаштований та отримує достатній дохід. А відтак, в змозі сплачувати аліменти на сина в розмірі, що забезпечить його гармонійний розвиток відповідно до вимог чинного законодавства. Натомість, вона протягом трьох років перебувала в декретній відпустці, крім щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн жодного іншого доходу не мала. Посилаючись на ці обставини, просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі ? частки від усіх доходів відповідача щомісячно починаючи з 28.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 28.03.2019 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу щомісячно. При цьому судом враховано розмір доходів сторін по справі, потреби дитини щодо належного утримання, факт добровільного надання відповідачем коштів на утримання сина тощо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з нього на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також стягнути з позивача на його користь судові витрати в розмірі 1152,60 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру аліментів судом не враховано, що він добровільно здійснює утримання сина сплачуючи щомісячно по 2000 грн. Більше того, третину всього часу дитина проживає з ним та відповідно перебуває на його утриманні. Разом з тим, суд не надав оцінки матеріального становища позивача, яка в судовому засіданні підтвердила те, що працює та отримує доходи. Не взято до уваги і його згоди сплачувати на дитину аліменти в розмірі 1/5 частки від своїх доходів, що значно перевищує вказаний в ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір та свідчить про добросовісне здійснення батьківських обов`язків.

Натомість, визначивши розмір аліментів суд прийняв рішення виключно на підставі припущень позивача, без жодних належних доказів. Аналогічно судом не враховано його матеріального становища, власних витрат, зокрема сплати комунальних послуг та боргових зобов`язань.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Вважає, що апеляційна скарга безпідставна та не підлягає до задоволення. При вирішенні спору суд обґрунтовано керувався нормами сімейного законодавства з посиланням на статті Конвенції ООН про права дитини та ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік». Також зазначає, що в даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною і не отримує жодних доходів.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник - адвокат Білан А.М. доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат Ломей І.С. доводи апеляційної скарги заперечили, посилаючись на обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду переглядається в частині визначення розміру стягнутих аліментів.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

За змістом ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в оскарженій частині в повній мірі вказаним вимогам не відповідає.

При цьому апеляційний суд виходить з наступного.

Встановлено, що сторони з 18.04.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 . З середини лютого 2019 року вони проживають окремо.

Згідно інформації з ЄДРСР, і це підтверджено сторонами в засіданні апеляційного суду, шлюб між ними розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 квітня 2019 року, а дитину залишено на виховання матері (а.с. 6, 7).

Як вбачається з долученої до позовної заяви довідки ОСОБА_1 працює в ПАТ «Івано-Франківськгаз» з 26.07.2017 року на посаді інженера з проектно-кошторисної роботи. Нарахований йому за 2018 рік дохід (без утримання податків та відрахувань) склав 228 817,47 грн. Згідно довідки ПАТ від 12.04.2019 року його дохід за січень-березень 2019 року становив 27036,83 грн (а.с. 10, 58).

Судом першої інстанції з`ясовано, що відповідач бере участь в матеріальному забезпеченні сина, що підтверджується доданими квитанціями та чеками про оплату ліків, харчів, відвідування сином садочка тощо (а.с. 31-33, 86). Крім того, в травні-червні цього року ним перераховано позивачу 4 000 грн аліментних платежів(а.с. 87, 105).

Правильно також було встановлено, що ОСОБА_2 до 08.10.2018 року перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, офіційних доходів не отримувала. Наведена обставина підтверджується відомостями з державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с. 8). Крім того, згідно довідки Управління міжнародного співробітництва, євроінтеграції, туризму та інвестицій Івано-Франківської ОДА від 26.04.2019 року на підставі медичного висновку їй з 09.10.2018 року по 08.10.2019 року надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною (а.с. 73-74).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною першою статті 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як передбачено ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів, однак визначаючи їх розмір, не взяв до уваги наступних обставин.

Так, при зверненні в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/2 частини заробітку відповідача, ОСОБА_2 не вказала чому саме розмір аліментів у визначеній нею частці доходів відповідача є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. А відтак, задовольняючи частково позов та стягуючи із ОСОБА_1 1/3 частину заробітку суд не навів достатньо підстав та врахованих обставин, передбачених статтею 182 СК України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Таким чином, враховуючи сукупний дохід ОСОБА_1 , суд визначаючи частку, що підлягає стягненню, не оцінив, що така сума є суттєво більшою за прожитковий мінімум, а утримання дитини є обов`язком обох батьків.

Враховуючи викладене, беручи до уваги інтереси та потреби дитини, а також сторін у справі, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу частково та змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів, присуджених судом першої інстанції до ? всіх видів заробітку відповідача.

На думку суду, кошти на утримання дитини у цьому розмірі є помірною сумою, не є завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, а також не створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Зазначений розмір є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо кредитних зобов`язань (зважаючи на які, в тому числі, він просив зменшити розмір аліментів до 1/5 частини всіх доходів), оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини, як це передбачено нормами ст. ст.76,77,79,80, 81 ЦПК України, ним не наведено.

За положеннями пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для зміни судового рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

Враховуючи положення частини шостої статті 19 ЦПК України та ціну позову, вказана справа є малозначною в силу вимог закону.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Оскільки апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення підстав для зміни судового рішення в частині стягнення судових витрат та стягнення судових витрат, понесених апелянтом ОСОБА_1 , не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2019 року в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 28 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 18 липня 2019 року