ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 674/242/19
Провадження № 22-ц/4820/1374/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 674/242/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2019 року (суддя Артемчук В. М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02.02.2009 позичив відповідачці під розписку 1500 доларів США і 1500 євро, які наразі йому не повернуті.

Рішенням Дунаєвецького районного суду від 15.03.2018 стягнуто з ОСОБА_2 3 % річних від 27750 грн. в розмірі 907,77 грн. відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Зазначав, що сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 31.12.2012 по 31.12.2018 становить 54522,84 грн. (77273,31 грн. - 27750,47 грн.), яку він і просив стягнути з ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2019 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що оскаржуване рішення суду суперечить вимогам чинного законодавства.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 інфляційних втрат за весь час прострочення, суд першої інстанції виходив з того, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору позики, індексації не підлягає.

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25.04.2012, яке набрало законної сили 07.05.2012, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 27750 грн. 47 коп. та три відсотки річних від суми боргу в розмірі 1334 грн. 24 коп., а також судові витрати по справі в розмірі 290 грн. 85 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 50-52).

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, проте, рішення суду не виконано.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за прострочення виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики за період з 31.12.2012 по 31.12.2018.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

З врахуванням того, що судовим рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму боргу за договором позики в розмірі 27750 грн. 47 коп., тобто в національній валюті України, і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, а отже, є грошовим зобов`язанням, то відповідно між сторонами по даній справі виникли грошові зобов`язання, які боржник належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми боргу.

Така ж правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у цивільній справі № 5-86кз16.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення, суд першої інстанції виходив із того, що норми частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях, а у даному випадку предметом договору була іноземна валюта, яка, на думку суду, у борговому зобов`язанні індексації не підлягає.

Однак такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Як було встановлено судом, судовим рішенням, що набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто борг за договором позики не в іноземній валюті, а у гривнях, а саме в розмірі 27750,47 грн.

Відтак висновки суду про відсутність підстав для нарахування та стягнення на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки в даному випадку було прострочене грошове зобов`язання, визначене у гривнях, тобто в національній валюті України.

При визначенні розміру інфляційних втрат, апеляційний суд враховує період, за який позивач просить стягнути інфляційні втрати - з 31.12.2012 по 31.12.2018, індекс інфляції за вказаний період в розмірі 2,522, та вважає, що до стягнення підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 42222 грн. 81 коп.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1487 грн. 62 коп. (77,44 %).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 42 222 грн. 81 коп. інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1487 грн. 62 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 23 липня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Артемчук В. М. Провадження № 22-ц/4820/1374/19

Доповідач - П`єнта І.В. Категорія № 19