КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/9242/2019 Головуючий в суді 1 інстанції - Батрин О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7-Б» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7-Б», Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: державний реєстратор Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації Макарова В.М., про визнання протоколу недійсним та скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7-Б», Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: державний реєстратор Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації Макарова В.М., про визнання протоколу недійсним та скасування державної реєстрації.

В ході розгляду справи ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року провадження у справі закрито, у зв'язку з непідвідомчості даного спору судам загальної юрисдикції.

При цьому, суд першої інстанції керувався практикою, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду, згідно якої спори, що стосуються припинення діяльності юридичної особи, у тому числі ОСББ, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Скаржник наполягає на тому, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, оскільки вимога про скасування державної реєстрації ОСББ «Лесі Українки 7-Б» в даному випадку є похідною від цивільно-правового спору щодо визнання протоколу установчих зборів недійсним. Крім того, зазначав, що постанови Великої Палати Верховного Суду мають рекомендаційний характер.

16 липня 2019 року до Київського апеляційного суду від скаржника надійшла заява про залишення апеляційної скарги без розгляду.

Разом з тим, враховуючи, що чинним процесуальним законодавством не передбачено можливість залишення апеляційної скарги без розгляду, указана заява задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що даний спір, за своєю суттю, є спором про припинення діяльності юридичної особи(скасування державної реєстрації ОСББ), а, отже, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Так, при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

При цьому, визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у чинній редакції юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами пункту 3 частини першої статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Як убачається з матеріалів справи та позовних вимог, позивачі є мешканцями будинку та власниками квартири в будинку, який увійшов до новоствореного та зареєстрованого ОСББ «Лесі Українки 7-Б ».

Отже, спірні правовідносини виникли між позивачами - мешканцями будинку, що увійшов до новоствореного та зареєстрованого ОСББ «Лесі Українки 7-Б », які мають право брати участь у його діяльності, та фактичними учасниками зазначеного новоствореного ОСББ і державним реєстратором щодо державної реєстрації юридичної особи - ОСББ «На Війтівській».

За таких обставин цей спір стосується права позивачів брати участь у діяльності ОСББ та в управлінні власним будинком.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17.

Крім того, слід зазначити, що спір про відміну державної реєстрації юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки). Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, навіть якщо виник у зв`язку з протиправним внесенням до ЄДР суб`єктом владних повноважень запису про проведення державної реєстрації юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах.

При цьому процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору.

Велика Палата Верховного Суду постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, заповнюючи цю прогалину закону, зазначила, що подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (пункт 3 частини першої статті 1 статті 20 ГПК), а тому повинні розглядатись за правилами господарського судочинства.

Отже, цей спір має вирішуватися за правилами ГПК незалежно від суб`єктного складу, за місцезнаходженням юридичної особи (частина шоста статті 30 ГПК).

Враховуючи викладене, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції в силу п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України обґрунтовано закрив провадження у справі.

Колегія суддів не може прийняти доводи апеляційної скарги в тій частині, що постанови Великої Палати Верховного Суду носять виключно рекомендаційний характер, оскільки в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку, суд першої інстанції закрив провадження у справі не на підставі постанови суду касаційної інстанції, а у зв'язку з тим, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, висновки про що, у тому числі, містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду.

Крім того, доводи апеляційної скарги відносно того, що позовна вимога про скасування державної реєстрації ОСББ «Лесі Українки 7-Б» в даному випадку є похідною від цивільно-правового спору щодо визнання протоколу установчих зборів недійсним, не заслуговують на увагу, оскільки кінцевою метою звернення позивачів до суду в даному випадку є не визнання протоколу установчих зборів недійсним, а припинення діяльності юридичної особи, яка на думку позивачів, була створена з порушенням вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лесі Українки 7-Б» залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 липня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді