Номер провадження: 22-ц/813/2936/19
Номер справи місцевого суду: 496/3728/17
Головуючий у першій інстанції Драніков С.М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/3728/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_4,

- відповідач ОСОБА_5,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно та стягнення грошових коштів, заапеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Дранікова С.М. о 14 годині 39 хвилині 24 травня 2018 року, повне рішення виготовлено 04 червня 2018 року,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4звернувся до суду із вищезазначеним уточненим у цьому ж місяці позовом, в якому остаточно просить: 1) поновити йому пропущений з поважних причин строк для звернення до суду за захистом цивільного права; 2) стягнути з ОСОБА_5 грошові кошти у сумі - 610 грн., за страховий платіж по договору добровільного страхування майна фізичних осіб № 2219/218/001984 від 31.10.2011 року; 3) стягнути з ОСОБА_5 за виконання договору кредиту №2008/695-Ф03.14/81 від 31.07.2008 року, грошові кошти у сумі 44 496,28 долара США, що на день звернення до суду у гривневому еквіваленті дорівнює - 1 183 601 грн.; 4) стягнути з ОСОБА_5 1/2 частину грошових коштів, які були сплачені ним за будівництво житлового будинку та будівельні матеріали, які були використані для будівництва житлового будинку, у сумі - 11 045,75 долара США, що на день звернення до суду у гривневому еквіваленті дорівнює 29 3816, 95 грн.; 5) стягнути з ОСОБА_5 1/2 частину грошових коштів, які були сплачені ним за будівництво житлового будинку та будівельні матеріали, які були використані для будівництва житлового будинку, у сумі - 73 172,73 грн.; 6) визнати частково недійсним свідоцтво про право власності за № 1045 від 23.04.2008 року, видане на підставі рішення виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 09.04.2008 року, та зареєстроване в реєстрі за № 1620, право власності за яким зареєстровано згідно витягу про реєстрацію права власності КП «Одеське МБТІ та РОН» від 14.05.2008 року в реєстровій книзі 120-Ж-195, номер запису 1190, в частині приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1; 7) визнати за ОСОБА_4 право власності на 5/8 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 1/2 частка якого належить ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності за № 1045 від 23.04.2008 року; 8) визнати за ОСОБА_5 право власності на 2/8 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що його син - ОСОБА_7 у 2004 році зареєстрував шлюб з ОСОБА_5. У 2006 році у подружжя народився син ОСОБА_8.

Після народження онука, його сімєю було прийнято рішення продати квартири, які належать йому та його дружині та побудувати один великий дім. Для здійснення вказаної мети ним та його дружиною було продано дві однокімнатні та одна трикімнатна квартири в м. Одеса, які належали їм на праві власності. 10.04.2007 року придбали земельну ділянку, площею - 0,100 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. 18.02.2008 року подружжям отримано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

На придбаній земельній ділянці ОСОБА_4, разом зі своєю дружиною та двома синами - ОСОБА_7 та ОСОБА_9, побудували двоповерховий житловий будинок. 23.04.2008 року його сином - ОСОБА_7В, на вищевказаний житловий будинок отримано свідоцтво про право власності №81, згідно якого житловий будинок належить ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

У зв'язку з тим, що наприкінці будівництва житлового будинку закінчилися кошти, було вирішено додаткові кошти отримати через банківський кредит, шляхом застави земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

31.07.2008 року його син та чоловік відповідачки - ОСОБА_7 уклав договір кредиту №2008/695-Ф03.14/81 з Акціонерним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК». На підставі цього договору ОСОБА_7 отримав кредит в сумі - 95 000 доларів США. Він є поручителем, а ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - іпотекодавцями.

Три роки позичальник вчасно сплачував кошти за кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 його син - ОСОБА_7, помер, у зв'язку з чим були припинені виплати за кредитом.

Через деякий час після смерті позичальника, аби не втратити житловий будинок, в який переїхала вся родина, він коштами молодшого сина - ОСОБА_9 продовжив сплачувати кредит. Відповідачка в свою чергу взагалі відмовилася сплачувати кредит, незважаючи на те, що вона є Іпотекодавцем і Банк може звернути стягнення на її майно в рахунок погашення кредиту.

З метою перекладення всіх обовязків по сплаті кредиту на нього відповідачка звертається до нотаріальної контори та відмовляється від своєї 1/8 частки на спадщину, яка залишилась після її чоловіка, на його, рідного батька померлого, користь. Він у свою чергу звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після свого сина - ОСОБА_7.

Після звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 Банк звернувся з претензією до спадкоємців за місцем відкриття спадщини. Встановивши коло спадкоємців Банк звернувся до нього з вимогою дострокового виконання договору кредиту, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Він повідомив відповідачку про вимогу Банка, та розяснив їй, що в разі невиконання вимог Банку, всі, у тому числі відповідачка та його онук, втратять все нерухоме майно у зв'язку зі зверненням Банком стягнення на предмет іпотеки. Відповідачка відмовилась сплачувати за кредитними зобовязаннями, мотивуючи це відсутністю коштів та тим, що вона має у приватній власності житлове приміщення де й буде проживати. Після цього відповідачка взагалі відмовилась від будинку.

Сторони дійшли згоди, що весь будинок залишається йому (батьку померлого чоловіка), 1/8 частина будинку залишається малолітньому сину померлого. Мотивом цієї згоди зі сторони відповідачки було те, що він побудував цей будинок, а вона в свою чергу не буде претендувати на будинок та переоформить свою частку будинку на нього після сплати ним боргу за кредитом.

Зважаючи на досягнуту домовленість, вважаючи відповідачку добропорядною людиною, він не звертався до суду з метою захисту своїх прав, доки не дізнався в березні 2017 року про існуючий позов відповідачки про виділ частки будинку та земельної ділянки в натурі та вселення.

У зв'язку з відмовою відповідачки хоча б частково допомогти сплатити кредит, відсутністю всієї суми коштів, необхідних для сплати за кредитом, він взяв в борг у ОСОБА_9 87 000 доларів США для виконання вимог Банка - дострокового виконання договору кредиту №2008/695-Ф03.14/81 від 31.07.2008 року. 15.10.2014 року ним виконано вимоги Банку та внесено готівкою в касу банку - 66 678,03 долара США.

Виходячи з вищенаведеного, в рахунок погашення укладеного ОСОБА_7 договору кредиту ним було сплачено грошових коштів на суму 88 992,57 долара США та 1 220,00 грн., у якості страхового платежу по договору страхування. Крім того, ним сплачено за будівництво житлового будинку та використані при його будівництві будівельні матеріали його особисті грошові кошти у розмірі 22 091,50 долара США, та - 146 345,46 грн..

Зважаючи на те, що договір кредиту та договір страхування був укладений чоловіком відповідачки - ОСОБА_7, за її згодою та в інтересах подружжя, тому він змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідачки 50% коштів, які були витрачені на погашення договору кредиту та договору страхування, що складає 44 496,28 доларів США, що на день звернення до суду у гривневому еквіваленті дорівнює - 1 183601,05 грн., та 50% коштів, які були витрачені на будівництво даного житлового будинку у розмірі - 11 045,75 долара США, що на день звернення до суду у гривневому еквіваленті дорівнює 293 816,95 грн. та - 73 172,73 грн..

Підлягає збільшенню його частки у праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, оскільки ним було сплачено за будівництво житлового будинку та будівельні матеріали, які були використані для будівництва даного житлового будинку, свої особисті грошові кошти. Тому необхідно збільшити його частку у праві власності на вказаний житловий будинок, та визнати за ним право власності на 2/8 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок належної ОСОБА_5 частки згідно свідоцтва про право власності за № 1045 від 23.04.2008 року (Т. 1, а. с. 1 4, 10 - 15).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.05.2018 р. вищезазначений позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 пропущений строк позовної давності.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1 183 601 грн., що на день подачі позовної заяви до суду еквівалентно 44 496,28 долара США.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 8 060 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що ОСОБА_4 працює моряком. Більше двох років перебував за кордоном. Після смерті сина ОСОБА_4, як поручитель, сплатив Банку в рахунок погашення боргу за кредитом кошти у сумі 88 892,55 долара США та 1 220 грн. в якості страхового платежу за договором страхування. Як поручитель, який виконав зобовязання за кредитним договором, ОСОБА_4 має право зворотної вимоги до відповідачки з повернення 50% сплачених коштів (Т. 1, а. с. 191 198).

ОСОБА_5в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з неї грошових коштів.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права,

Апелянт вказує, що земельна ділянка була придбана, житловий будинок побудований за рахунок коштів, отриманих від продажу належної їй квартири. За час життя її чоловік вчасно сплачував кредит у встановленому розмірі, а тому вона сплатила кредит згідно своєї частки у спадщині. Суд безпідставно поновив строк позовної давності. Після смерті чоловіка спадкоємцями першої черги за законом є чотири особи вона, її син, батько та мати померлого чоловіка. У звязку з тим, що була досягнута домовленість про погашення кредиту, вона відмовилася від своєї 1/8 частки у спадщині на користь позивача. Борг був погашений після смерті її чоловіка, а тому позивач не має права зворотної вимоги до неї.

Апелянтка у судове засідання не зявилася. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки особисто не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Представник позивача у судовому засіданні вважав необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Відзив на апеляційну скаргу від позивача, його представника не надійшов.

Третя особа - ОСОБА_6 у відзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує, що кошти за укладеним кредитним договором були отримані в інтересах сімї. Кошти були витрачені на будівництво житлового будинку, а тому ОСОБА_5 має солідарне зобовязання перед ОСОБА_4. ОСОБА_5 є іпотекодавцем, власником Ѕ частки житлового будинку. Щоб не збільшувати розмір своєї відповідальності вона відмовилась від належної їй 1/8 частки у спадковому майні на користь ОСОБА_4. Разом з тим, розмір відповідальності ОСОБА_5 залишився незмінним Ѕ частина. ОСОБА_4 сплатив Банку усю суму боргу не як спадкоємець, оскільки йому належить 3/8 частки у спадковому майні, а як поручитель. Апелянт не звертає уваги на те, що житловий будинок і земельна ділянка надані в іпотеку. У разі непогашення боргу може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Третя особа - ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у як найшвидшому вирішенні спору, освідомленість учасників справи про розгляд справи, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні частини його позовних вимог не оскаржив, тому рішення суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам законодавства у не відповідає. Висновки суду в оскарженій частині не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 546, 553, 554, 556, 1282 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, виданого першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління у м. Одесі, актовий запис № 488, ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_5. Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_8, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління у м. Одесі, актовий запис № 784.

10.04.2017 року подружжям придбано земельну ділянку, площею - 0,100 га., яка розташована за адресою - АДРЕСА_1 На цій земельній ділянці подружжя побудувало будинок.

23.04.2008 року ОСОБА_7 на вищевказаний будинок отримав свідоцтво про право власності НОМЕР_5, згідно якого житловий будинок належить ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

31.07.2008 року ОСОБА_7 уклав договір кредиту №2008/695-Ф03.14/81 з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», на підставі якого ОСОБА_7 отримав кредит в сумі - 95 000 доларів США.

У забезпечення договору кредиту 31.07.2008 року укладено договір поруки № 06-09/1733, згідно якого ОСОБА_4 є поручителем свого сина - ОСОБА_7, та зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником ОСОБА_7 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та штрафів.

31.07.2008 року в забезпечення договору кредиту між Банком та іпотекодавцями - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладено іпотечний договір, згідно п. 1.1 ст. 1 якого іпотекодавці - ОСОБА_5, та ОСОБА_7 передають в іпотеку іпотекодержателю - АКБ «УКРСОЦБАНК» у якості забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором кредиту №2008/695-Ф03.14/81 від 31.07.2008 року наступне нерухоме майно: 1) земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_6), загальною площею - 0,1га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого 18.02.2008 року відділом земельних ресурсів у Біляївському районі Одеської області на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2007 року № 1620, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 83; 2) житловий будинок, загальною площею - 373,2 кв. м., житловою площею - 154,8 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності за № 1045 від 23.04.2008 року, виданого на підставі рішення виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 09.04.2008 року, та зареєстрованого реєстрі за № 1620, право власності на який зареєстровано згідно витягу про реєстрацію права власності КП Одеське МБТІ та РОН від 14.05.2008 року в реєстровій книзі 120-Ж-195, номер запису 1190.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_8, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис №90, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкоємцями першої черги на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки є: - ОСОБА_5 - дружина померлого; - ОСОБА_8 - син померлого; - ОСОБА_4 - батько померлого; - ОСОБА_6 - мати померлого.

ОСОБА_6 відмовилась від спадщини на користь свого чоловіка ОСОБА_4. ОСОБА_5 також відмовилась від спадщини на користь батька її померлого чоловіка - ОСОБА_4.

ОСОБА_4 після смерті свого сина ОСОБА_7, позичальника за кредитним договором, сплатив за договором кредиту №2008/695-Ф03.14/81 від 31.07.2008 року з 30.08.2011 року по 31.12.2012 р. грошові кошти у сумі - 22 314,54 долара США. 15.10.2014 року ОСОБА_4 вніс готівкою в касу банку - 66 678,03 долара США. Усього в рахунок погашення боргу за укладеним ОСОБА_7 договором кредиту ОСОБА_4 сплатив грошові кошти у сумі 88 992,57 долара США та 1 220,00 грн., як страховий платіж по договору страхування.

Обставини щодо укладення кредитного договору, наявності боргу та його погашення визнаються сторонами. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, добровільності їх визнання, а тому вказані обставини не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

По справі виникли правовідносини поруки, спадкові правовідносини.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами, передбаченими ст. ст. 546, 553, 554, 556 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідаютьперед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

До поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Встановлено, що ОСОБА_4 є поручителем, а ОСОБА_5 майновим поручителем з виконання зобовязань за укладеним 31.07.2008 року договором кредиту. Матеріали справи не містять єдиного договору, за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є солідарними поручителями між собою та Банком.

За встановлених обставин щодо сплати ОСОБА_4 боргу Банку за кредитним договором після смерті позичальника, останній має право грошової вимоги до спадкоємців померлого позичальника в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Разом з тим, встановлено, що відповідачка ОСОБА_5 відмовилася від належної їй 1/8 частки у спадковому майні на користь позивача ОСОБА_4. Спільного договору, за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є солідарними поручителями між собою, не має. Таким чином, вимоги ОСОБА_4 за вказаними ним підставами до ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, щовона відмовилася від своєї 1/8 частки у спадщині на користь позивача, борг був погашений після смерті її чоловіка, а тому позивач не має права зворотної вимоги до неї є обґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що земельна ділянка була придбана, житловий будинок побудований за рахунок коштів, отриманих від продажу належної їй квартири, за час життя чоловік вчасно сплачував кредит у встановленому розмірі, а тому вона сплатила кредит згідно своєї частки у спадщині, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не мають правового значення для вирішення спору по даній справі.

Таким чином, апеляційна скарга є обґрунтованою частково, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в оскарженій частині не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України необхідно здійснити перерозподіл судових витрат. Підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги (Т. 1, а. с. 201), у сумі 12 090,00 грн..

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів- скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, про стягнення грошових коштів відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) судовий збір у сумі 12 090 (дванадцять тисяч девяносто) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 липня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе