КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8480/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Шахової О.В., Саліхова В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Ющенком Юрієм Володимировичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва, ухвалене під головуванням суді Піхур О.В. 21 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тіщенко Наталія Михайлівна про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом,-

встановив:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який є його рідним батьком, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, які існували на момент його смерті.

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_4 , з яким на час смерті вона постійно проживала та була зареєстрована за цим місцем проживання.

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 , проте рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2013 року за позовом ОСОБА_3 батько був позбавлений батьківських прав відносно нього.

Згідно із підставами позову у справі про позбавлення батьківських прав сторони не спілкувались з 1999 року. Окрім того, після позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не відвідував свого хворого батька, не пропонував йому допомоги, не приймав участі у матеріальному утриманні свого батька.

З цих підстав просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Ющенком Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновок суду про те, що спадкодавець не виявляв бажання та не просив про допомогу з боку сина, а останній свідомо від неї ухилявся, не враховує тієї обставини, що спадкодавець був позбавлений батьківських прав. Вказує, що відповідач мав можливість надавати допомогу батькові.

Зазначає, що суд не вказав в рішенні показів свідків щодо безпорадного стану спадкодавця.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача посилається на те, що згідно із показами свідків спадкодавець самостійно забезпечував себе матеріально і не потребував допомоги в побуті, не перебував в безпорадному стані. Твердження про невідвідування батька вважає безпідставними, оскільки відповідач є студентом. Також вказує, що спадкодавець зловживав спиртними напоями, причиною його смерті є переохолодження, яке сталося під час його перебування у нетверезому стані, у зв`язку із цим вважає безпідставними твердження позивача, що вона доглядала спадкодавця.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач про причини неявки суд не повідомила, адвокат Ющенко Ю.В. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням, проте доказів на підтвердження поважності причин неявки не надав.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів визнала неявку позивача та її представника без поважних причин та ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, які давали б підстави для усунення відповідача від права на спадкування, не доведені. Суд вказав, що відсутність участі відповідача у витратах на поховання спадкодавця, не вважається ухиленням від надання допомоги спадкодавцеві. Також судом зазначено, що позивачем не надано доказів, що спадкодавець у зв`язку із віком та хворобою висловлював прохання або бажання про надання допомоги з боку сина, а спадкоємець - син свідомо від її надання ухилявся.

Судом першої інстанції установлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть.

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що підтверджується даними свідоцтва про народження.

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 травня 2013 року у справі №759/3603/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, прокуратура Шевченківського району міста Києва про позбавлення батьківських прав позов задоволено, позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3

Відповідно до даних довідки КК "Центр комунального сервісу м.Києва" від 04 листопада 2016 року №5590 ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26 листопада 1986 року по день смерті.

Відповідно до матеріалів спадкової справи 22 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4

22 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про спадщину.

Відповідно до ст.51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Такі саме обов`язки повнолітніх дітей закріплено у главі 17 СК України.

Відповідно до абз.2 ч.3 та ч.5 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено:

Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Статтею 166 СК України визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником дитини;

3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);

Отже, в силу факту позбавлення батьківських прав, до ОСОБА_3 не можуть бути застосовані правові наслідки, що закріплені у ст.1224 ЦК України для спадкоємців, які ухилилися від утримання спадкодавця, оскільки закон звільнив його від обов`язку утримувати батька, який був позбавлений батьківських прав щодо нього.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна.

Зазначений закон хоч і встановлює, що дитиною є особа до 18 років, проте в сукупності із положеннями СК України закріплює, що дитина, батьки якої позбавлені щодо неї батьківських прав, зберігає спадкові права.

З рішення суду про позбавлення батьківських прав убачається, що за життя спадкодавець ухилився від свого обов`язку утримувати свого сина, у зв`язку із чим і був позбавлений батьківських прав відносно нього, проти чого не заперечував, що також убачається з рішення суду.

Висновок суду про те, що підставою відмови в задоволенні позовних вимог є не доведення факту потреби спадкодавця в утриманні, колегія суддів уважає помилковим, оскільки такий обов`язок у відповідача відсутній в силу закону, проте зазначене не призвело до ухвалення неправильного по суті рішення, відтак не є підставою для його скасування.

Посилання скаржника на те, що суд не вказав в рішенні показів свідків щодо безпорадного стану спадкодавця, відхиляються колегією суддів, оскільки судом в рішенні зазначено, що показами свідків не підтверджено безпорадного стану ОСОБА_4 та доводами апеляційної скарги така обставина не спростована.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідач свідомо ухилявся від надання батькові допомоги, відхиляються колегією суддів, оскільки не дають підстав для застосування приписів ст.1224 ЦК України.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Ющенком Юрієм Володимировичем , залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 липня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Шахова

В.В. Саліхов