АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року

м. Чернівці

справа №727/5539/19

провадження 822/738/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачі релігійна організація «Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) села Товтри Заставнівського району Чернівецької області, Чернівецька обласна державна адміністрація

третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів, Чернівецько - Буковинська Єпархія Української Православної Церкви

апеляційна скарга ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 червня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Ярема Л.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування розпорядження в. о. голови Чернівецької обласної державної адміністрації Павлюка М.В. №438-р від 06 травня 2019 року про реєстрацію в новій редакції Статуту релігійної організації «Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) села Товтри, Заставнівського району, Чернівецької області..

В позові представник позивачів ОСОБА_4 зазначає, що незаконним внесенням змін до Статуту позбавлено позивача ОСОБА_2 права керувати парафією, здійснювати богослужіння в храмі с. Товтри, Заставнівського району, Чернівецької області та здійснювати інші права та обов`язки, передбачені п.2.2 Статуту. Позивач ОСОБА_1 не може брати участь у релігійних обрядах.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 червня 2019 року справу надіслано до Заставнівського районного суду Чернівецької області у зв`язку з непідсудністю справи Шевченківському районному суду м. Чернівці.

При цьому, суд виходив з того, що спір між сторонами частково пов`язаний з нерухомим майном, а саме, будівлею храму, яка знаходиться в с. Товтри, Заставнівського району, Чернівецької області, та правом користування нею, тому, згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України, позов має бути пред`явлений за місцезнаходженням нерухомого майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 червня 2019 року скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції про наявність між сторонами спору щодо користування нерухомим майном обставинам справи.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

На підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно приписів ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Правила підсудності у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом.

На підставі ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Статтею 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.

За змістом частин 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01 березня 2013 року №3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України в п.2 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, спори, пов`язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до Цивільного процесуального кодексу (в попередній редакції) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

За змістом частини 6-8 статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Зміна підлеглості релігійної громади не впливає на зміст права власності та інших речових прав такої релігійної громади, крім випадку, встановленого статтею 18 цього Закону.

Частина громади, не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем).

На підставі частини першої та другої статті 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

До статуту (положення) релігійної громади на підтвердження відомостей, викладениху ньому, додатково подаються належним чином засвідчені копії: 1) рішення (витягу) про утворення релігійної громади, її найменування, затвердження статуту, обрання керівних (виконавчих) органів - протокол загальних зборів віруючих громадян або установчого релігійного з`їзду, конференції тощо (далі - протокол загальних зборів). Зазначене рішення приймається у порядку, передбаченому статутом (положенням) релігійної громади, та оформлюється згідно з внутрішніми настановами цієї релігійної громади; 2) документа про право власності чи користування приміщенням або письмової згоди власника приміщення на надання адреси за місцезнаходженням релігійної організації, зазначеним у статуті (положенні) релігійної громади.

Відповідно до частини третьої та п`ятої наведеної норми для реєстрації статуту (положення) релігійної громади у новій редакції до органу реєстрації статуту подаються: 1) заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади; 2) статут (положення) релігійної громади у новій редакції.

У разі зміни місцезнаходження релігійної громади має бути подано належним чином засвідчену копію документа про право власності чи користування приміщенням або письмової згоди власника приміщення на надання адреси за місцезнаходженням релігійної громади, зазначеним у статуті (положенні).

Частиною другою статті 18 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» забороняється вчиняти будь-які дії, наслідком яких може стати відчуження майна релігійної організації, зокрема його продаж, обмін, передача у заставу, встановлення іпотеки, безоплатна передача у власність та управління інших осіб, до завершення процедури зміни своєї підлеглості у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним об`єднанням шляхом реєстрації нової редакції статуту (положення), ухваленого не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до її статуту (положення), або органами управління, визначеними статутом (положеннями) релігійної організації (релігійного центру (управління), монастиря, релігійного братства, місіонерського товариства (місії), духовного навчального закладу).

Отже, законодавцем врегульовано зміну підлеглості релігійної громади та реєстрацію статуту (положення) релігійної громади у новій редакції у поєднані з правовідносинами з права власності та користуванням культовою будівлею.

Тому позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна.

Отже, у даному випадку поширюються правила виключної підсудності, які врегульовані ст.30 ЦПК України.

За змістом п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних України від 1 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Як вбачається з позовної заяви, будівля храму знаходиться на території с.Товтри, Заставнівського району, Чернівецької області, тобто нерухоме майно не знаходяться на території Шевченківського районного суду м. Чернівці, який вирішував питання про відкриття провадження у справі.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м.Чернівці з додержанням норм процесуального права, якими врегульовано правила територіальної юрисдикції (підсудності).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скаргу підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду Чернівецької області від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) О.О. Одинак

(підпис) Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: