Провадження № 2-о/225/569/2019
Єдиний унікальний номер № 225/4633/19
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участі:

секретаря Бондарчук Т.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Харцизьк Донецької області, матір`ю якого є ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території в м.Харцизьк Донецької області народила сина ОСОБА_3 , що на теперішній час проживає разом із нею. На час запліднення, у період вагітності та на дату народження сина вона також у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятним відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження дитини.

Вичерпавши всі можливі дії щодо реєстрації народження своєї дитини, заявник змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту народження.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. При цьому, суду повідомила, що насправді сина ОСОБА_3 вона народила в 2015 році в м.Ставрополі, що є територією Російської Федерації. Потім заявник зареєструвала народження дитини в відділі державної реєстрації актів цивільного стану в м.Харцизьк, тобто за місцем своєї реєстрації. У зв`язку з цим, місцем народження її сина є м.Харцизьк.

Представник заінтересованої особи - Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явився, тому суд розглядав справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є сестрою заявника по справі. Суду підтвердила, що її сестра ОСОБА_1 в 2015 році, знаходячись в м. Ставрополь Російської Федерації, народила сина ОСОБА_3 . Народження сина заявник зареєструвала в м.Харцизьк Донецької області, що на даний час є тимчасово окупованою територією України.

Вислухавши всіх учасників судового засідання, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши всі докази, якими заявник обґрунтувала викладені в заяві обставини для підтвердження факту, про встановлення якого вона просить, та проаналізувавши правові норми, що регулюють вказані правовідносини, суд прийшов до наступного.

За положеннями ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь - якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , є уродженкою с.Надєжда Шпаківського району Ставропольського краю, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа тимчасово перереєстрована в АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що не оспорюється заявником по справі та підтверджується медичним свідоцтвом про народження серії 07 № 039858 за формою № 103/у, виданим 17 лютого 2015 року Державним бюджетним закладом медицини Ставропольського краю «Ставропольський крайовий клінічний перінатальний центр» та показаннями свідка ОСОБА_7 , заявник ОСОБА_1 в 2015 році народила сина ОСОБА_3 .

Повернувшись за адресою фактичного місця проживання в м.Харцизьк, за невстановлених обставин заявник ОСОБА_1 отримала в м.Харцизьку, територія якого є тимчасово окупованою, свідоцтво про народження сина ОСОБА_3 українського зразку, де місцем народження дитини зазначено м.Харцизьк.

Даючи оцінку наданому доказу, суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», територія м. Харцизьк Донецької області, де зареєстрована і проживає заявник по справі ОСОБА_1 разом зі своєю дитиною на даний час є тимчасово окупованою територією.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 із змінами та доповненнями м.Харцизьк Донецької області віднесено до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі документи, видані органами так званої «Донецької народної республіки» є недійсними та не створюють юридичних наслідків.

У зв`язку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

За загальними правилами, бланки суворої звітності, в тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на цих територіях після 01.12.2014 року не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Як передбачено ч.ч.2-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, надане заявником свідоцтво є недійсним.

Слід зауважити, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться на підставі Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджені на підставі Наказу від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (надалі - Правила від 18.10.2000 № 52/5 із змінами та доповненнями).

Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження регулюється розділом ІІІ главою 1. цих Правил.

Відповідно до п. а) ч. 2 Правила від 18.10.2000 № 52/5 із змінами та доповненнями підставам для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Згідно п. г) цієї частини Правил, якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При цьому, порядок реєстрації народження повинен бути роз`яснений особам, які звернулися з питання державної реєстрації народження дитини.

Як вже було зазначено вище, заявниця насправді народила свою дитину в м.Ставрополі Російської Федерації,

Таким чином, народивши дитину в Російській Федреації, заявниця ОСОБА_1 не дотрималася порядку державної реєстрації народження своєї дитини та безпідставно звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи, що заявником не надано доказів на підтвердження факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263, 265, 315, 317 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 03.10.2017 (п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Є.В. Челюбєєв