ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/541/19 Номер провадження 22-ц/814/2207/19Головуючий у 1-й інстанції Шевченко В. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А. О. О.

суддів: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 на підставі п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України у видачі судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції, та направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у видачі судового наказу з підстав невідповідності заяви вимогам п.4,5 ч.1 ст.161 ЦПК України, оскільки розширення змісту вимоги про стягнення аліментів з посиланням на те, що розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не може бути підставою для відмови у видачі судового наказу тому, що такі посилання не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства), необхідністю залучення інших заінтересованих осіб та не є окремою вимогою про стягнення аліментів, а мінімальний розмір аліментів визначений ст. 182 СК України.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду із заявою про видачу судового наказу, просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітей повноліття (а.с.1).

Відмовляючи у видачі судового наказу, суддя суду першої інстанції виходив з того, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Однак, з таким висновком апеляційний суд погодитися не може.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чт оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Пунктом 3 частини 1 статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Так, пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено можливість видачі судового наказу за вимогою про стягнення аліментів у відповідній частині від заробітку боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто даною нормою обмежено виключно верхню межу стягуваних аліментів, нижній же розмір належних до стягнення у такому випадку аліментів встановлений відповідною нормою матеріального права - ч.2 ст.182 СК України, за якою мінімальний гарантований розмір аліментів на дві дитини не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наведене положення закону має імперативний характер і є державною гарантією для неповнолітніх (малолітніх) осіб, права яких не можуть бути обмежені внаслідок застосування того чи іншого судового провадження при вирішенні питання щодо їхнього належного матеріального утримання, мінімальне матеріальне забезпечення неповнолітніх (малолітніх) дітей у вказаному розмірі є законним обов`язком боржника.

Зважаючи на викладене, вимогу заяви про стягнення встановленого законом мінімального розміру аліментів, яка прямо визначена нормою матеріального права, не можна вважати вимогою, що не відповідає положенням ст.161 ЦПК України.

Отже, висновок судді суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у видачі наказу є помилковим, у зв`язку з чим ухвала судді підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року скасувати, матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей, направити до Гребінківського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 31 липня 2019 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов