РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Провадження № 2/510/158/19

Справа № 510/1920/17

09.07.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарях Міхайліченко В.О., Бєлосевич Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Адміністрації Державної прикордонної служби України /третя особа без самостійних вимог - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького/ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача /третя особа без самостійних вимог - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького/про відшкодування витрат пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 серпня 2015 року наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького № 507-ос ОСОБА_1 зараховано до списків курсантів Національної академії, поставлено на всі види забезпечення.

05 серпня 2016 року згідно наказу ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького № 437-ос відповідача звільнено з військової служби.

02 вересня 2016 року наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького № 488-ос з відповідачем було достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідач був звільнений з військової служби відповідно до п. «е», ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» - у зв`язку з службовою невідповідністю.

ОСОБА_1 під час навчання у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького перебував на повному державному забезпечені за рахунок коштів Державного бюджету України. Всього державою в особі Адміністрації державної прикордонної служби України на утримання відповідача було витрачено:

-на грошове забезпечення - 61 688,21 грн.

-на продовольче забезпечення - 17 907,33 грн.

-на забезпечення речовим майном - 4 414,74 грн.

-на медичне забезпечення - 1 048,8 грн.

-на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв - 9 441,86 грн.

Витрати, пов`язані з навчанням та утриманням ОСОБА_1 в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького за період з 31 серпня 2015 року по 05 вересня 2016 року складають 94 500 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) грн. 94 коп.

У добровільному порядку відшкодувати вартість витрат, пов`язаних з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького відповідач відмовився, а тому виникли підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Представник позивача - прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Завальнюк Д.В. у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

В матеріалах справі є відгук (заперечення) відповідача на позовну заяву, а також відзив на позовну заяву, відповідно до яких ОСОБА_1 вказує на те, що йому не було відомо про наявність у нього заборгованості перед НАДПСУ. Відповідач зазначає, що коли він підписував обхідний лист НАДПСУ, жодний з керівників відповідних служб його не повідомив про наявність заборгованості. А тому він вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими. Крім того, відповідач зазначає, що контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України від 31 серпня 2016 року він не підписував, підпис яка стоїть у контракті зроблена не ОСОБА_1 та не відповідає підпису в паспорті. Виходячи з вищенаведеного відповідач просить залишити позов без задоволення.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справі сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 31 серпня 2015 року наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького № 507-ос ОСОБА_1 зараховано до списків курсантів Національної академії, поставлено на всі види забезпечення.

31 серпня 2015 року між ректором Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького полковником Шинкаруком О.Д. та молодшим сержантом, курсантом ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України.

Відповідно до умов вказаного контракту, який набрав чинності 31 серпня 2015 року, а саме п. 1, ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання) у вищому військовому навчальному закладі Державної прикордонної служби України, добровільно вступає на військову службу (навчання) і бере на себе зобов`язання у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу на посадах офіцерського складу відшкодувати Адміністрації Державної прикордонної служби України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із рапорту курсанта молодшого сержанта ОСОБА_1 від 26 червня 2016 року, останній просив звільнити його з лав Державної прикордонної служби України за небажанням навчатися.

Відповідно до попередження ректора Національної академії Державної прикордонної служби України генерала-майора Шинкарук О.М . від 05 липня 2016 року, курсанта 214 навчальної групи навчального курсу факультету охорони та захисту державного кордону молодшого сержанта ОСОБА_1 попереджено про те, що у зв`язку з небажанням продовжувати навчання відповідно до п. 280 п.п. 6 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонної служби України» з ним буде припинений (розірваний) контракт про проходження військової служби (навчання) та він буде звільнений з військової служби через службову невідповідність на підставі ст. 26 ч. 6 п «е» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Молодшому сержанту ОСОБА_1 доведено про порядок відшкодування курсантом витрат пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 та спільного наказу від 16 липня 2007 року. З текстом даного попередження відповідач був ознайомлений 05 липня 2016 року, про що свідчить його особистий підпис.

Згідно із висновком від 05 липня 2016 року затвердженим Ректором Національної академії Державної прикордонної служби України, з молодшим сержантом ОСОБА_1 було проведено бесіду про звільнення з військової служби в запас за статтею 26 пункт 6 підпунктом «е» (через службову невідповідність Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» по факту небажання продовжувати навчання.

Відповідно до витягу з наказу Ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького від 05 серпня 2016 року № 437-ос молодшого сержанта ОСОБА_1 (П -030429 ), курсанта 214 навчальної групи навчального курсу факультету охорони та захисту державного кордону, за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підпунктом 6 пункту 280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України звільнено з військової служби в запас без права носіння військової форми одягу.

У контракті про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України від 31 серпня 2015 року значиться примітка, що дія контракту припинено (розірвано) 05 вересня 2016 року, у зв`язку з звільненням в запас ЗС України за п. «е» (через службову невідповідність) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Наказом ректора НАДПСУ від 02 вересня 2016 року. (аркуш № 41 особової справи молодшого сержанта запасу ОСОБА_1 , 1995 р.н.)

Відповідно до п. 36 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пункту 227 цього Положення.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до витягу з наказу Ректором Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького від 02 вересня 2016 року № 488-ос молодшого сержанта ОСОБА_1 було повідомлено про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням курсанта у вищому навчальному закладі, у сумі 94 500 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) грн. 94 коп.

Постановою КМУ затверджено «Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» від 12 липня 2006 року № 964, який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту.

Відповідно до п. п. 3, 4 вказаного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Як вбачається з розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів в Національній академії Державної прикордонної служби України № 27 від 02 вересня 2016 року на утримання ОСОБА_1 було витрачено:

-на грошове забезпечення - 61 688,21 грн;

-на продовольче забезпечення - 17 907,33 грн;

-на забезпечення речовим майном - 4 414,74 грн;

-на медичне забезпечення - 1 048,8 грн;

-на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв - 9 441,86 грн;

що загалом становить 94 500 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) грн. 94 коп.

Екземпляр вказаного розрахунку витрат ОСОБА_1 отримав на руки 05 вересня 2016 року.

Проте, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні.

Враховуючи наявні в матеріалах справи: контракт, про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України від 31 серпня 2015 року, попередження ректора Національної академії Державної прикордонної служби України генерала-майора Шинкарук О.М. від 05 липня 2016 року, висновок від 05 липня 2016 року затверджений Ректором Національної академії Державної прикордонної служби України, а також копію вказаного вище розрахунку витрат, який містить особистий підпис відповідача, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 будо достовірно відомо про обов`язковість і необхідність відшкодування курсантом витрат пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі в випадку дострокового розірвання контракту. А тому суд критично ставиться до ствердження відповідача про те, що йому було невідоме про наявність заборгованості.

Відповідно до п. 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, а на підставі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Однак, на сьогоднішній день, заборгованість у розмірі 94 500 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) грн. 94 коп. добровільно ОСОБА_1 не сплачена.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Що стосується ствердження відповідача стосовного того, що контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України від 31 серпня 2016 року містить не його підпис, то суд зазначає наступне.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що підпис в пункті 7 контракту про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу Державної прикордонної служби України від 31 серпня 2016 року зроблено не відповідачем.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до взятих на себе відповідачем зобов`язань за контрактом, суд дійшов висновку про порушення останнім умов контракту, у зв`язку з чим, наявні підстави для стягнення з відповідача витрат пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі.

Отже, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Ухвалою Ренійського районного суду від 12 грудня 2017 року позивачу було відстрочено сплату судового збору.

Згідно ч. 1, 2 ст. ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги, щодо відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі задоволені, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1640,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 81, 89, м133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах Адміністрації Державної прикордонної служби України /третя особа без самостійних вимог - Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького/ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у вищому навчальному закладі- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України, вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01030, , р/р 8593 в ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019, грошові кошти в розмірі 94 500 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) грн. 94 коп. - витрати пов`язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовій збір у розмірі 1 640 (одна тисяча шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова