Справа № 588/2189/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.07.2019 року м.Тростянець
Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Ноздріної В.О., з участю представника позивача Хрістосової-Нечвоглод О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, цивільну справу у порядку позовного спрощеного провадження за позовом Тростянецької міської ради Сумської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Тростянецька міська рада звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідачів на користь позивача сплачену суму судового збору.
Позов мотивований тим, що на підставі ордеру, виданого Тростянецькою міською радою, відповідно до рішення виконкому Тростянецької міської ради №27 від 18.01.2012 . ОСОБА_3 разом із членами своєї сім`ї - відповідачами ОСОБА_1 - чоловіком, та ОСОБА_2 - сином, отримали право на проживання у гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_2 . В подальшому вказана родина заселилась у гуртожиток, а 21.10.2015 р. за рішенням виконкому Тростянецької міської ради №444 отримала дозвіл на обмін вказаної кімнати на кімнату № НОМЕР_4 .
14.05.2018 ОСОБА_3 добровільно знялась із реєстрації за адресою проживання у гуртожитку, однак відповідачі залишились бути зареєстрованими у вказаній кімнаті, хоча не проживають у ній.
У підтвердження вказаного складені акти ДП «Комунжитло» про те, що відповідачі у кімнаті не проживають із 16.01.2018.
ОСОБА_2 звертався із заявами до ДП «Комунжитло» про не нарахування йому оплати за комунальні послуги за період із 01.03.18 по 31.08.18 у зв`язку із не проживанням, що є підтвердженням доводів позивача. Фактично відповідач ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_4 у своєї матері.
Посилаючись на Типове положення про соціальний гуртожиток для осіб, які потребують соціального захисту, затвердженого постановою КМУ від 30.05.2007 р. №783, на ЗУ «Про житловий фонд соціального призначення», якими передбачено обов`язок наймачів соціального житла своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги, і наслідки, які настають при порушенні умов договору найму соціального житла - у виді виселення таких мешканці, посилаючись на норми ст.71, 72, 107 ЖК УРСР, ст.386, 391 ЦК України, вказуючи на те, що більше шести місяців відповідачі не проживають у гуртожитку та вибули на інше постійне місце проживання, не сплачують кошти за проживання, а їх реєстрація носить формальний характер - позивач просить позов задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі за обставин, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, який повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про вручення судових повісток на 28.05.2019 (а.с.57), на 11.07.19 р. (а.с.71), відповідач ОСОБА_2 не отримує судових повісток за місцем реєстрації проживання (а.с.58,72), разом із тим вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст.128,131 ЦПК України.
За таких обставин, ураховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Глави 11 Розділу ІІ ЦПК України.
Заслухавши позицію представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів.
Встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради №979 від 01.11.2006 ОСОБА_3 01.11.2006 р. отримала ордер на право займати жиле приміщення із двох кімнат № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 у гуртожитку за адресою по АДРЕСА_7 на склад сім`ї із чотирьох осіб - вона, чоловік ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_4 , що підтверджено корінцем ордеру на жиле приміщення № 35 (а.с.39).
На підставі рішення 29 сесії 5 скликання Тростянецької міської ради від 16.10.2008 року гуртожитку по АДРЕСА_7 надано статус соціального житла (а.с.14).
Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №27 від 18.01.12 постановлено видати ордер для проживання ОСОБА_3 на кімнату АДРЕСА_2 складом сім`ї із трьох осіб (вона, чоловік, син) (а.с.16).

Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №444 від 21.10.2015 дозволено обмін кімнати НОМЕР_7 для проживання ОСОБА_3 на кімнату № НОМЕР_4 загальною площею 12,54 кв.м АДРЕСА_7 складом сім`ї із трьох осіб (а.с.17). На підставі вказаного рішення родині виданий ордер від 21.10.2015 складом сім`ї: ОСОБА_3 - наймач, ОСОБА_1 - чоловік наймача, ОСОБА_2 - син наймача (корінець ордеру на жиле приміщення № 167 на а.с.39).

22.10.2015 між Дочірнім підприємством «Комунжитло» КП «Тростянецьке ЖЕУ» (балансоутримувач ) та ОСОБА_3 був укладений договір на проживання у гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_1 зі складом сім`ї на трьох осіб (вона, чоловік та син) (а.с.13).

10.05.2018 ОСОБА_3 подала заяву до ДП «Комунжитло» із проханням зняти її із реєстрації у гуртожитку в зв`язку із переїздом на інше місце проживання (а.с.11).

Отже, вказаними доказами встановлено, що відповідачі отримали право на проживання у вказаному житловому приміщенні на підставі виданого ордеру на проживання у кімнаті соціального гуртожитку та на підставі договору на проживання (найму).

Відповідно до ст.107 ЖК УРСР вважається, що договір найму житла не є розірваним після вибуття із жилого приміщення ОСОБА_3 , так як у вказаному приміщенні залишились проживати відповідачі.

Посилання позивача на порушення умов договору відповідачами, зокрема несплата житлово-комунальних послуг (а.с.15,21), як на підставу визнання їх такими, що втратили право на проживання - суд вважає необґрунтованими, так як позивач не просить суд із цих підстав розірвати договір найму між сторонами та виселити відповідачів.

Дійсно, у письмових заявах ОСОБА_2 (а.с.9,10) і актах ДП «Комунжитло», як балансоутримувача гуртожитку (а.с.12,18,19,20) зазначено, що відповідач не проживав у гуртожитку із 16.01.18 по листопад 2018.

Від директора ДП «Комунжитло» КП ТМР «ТЖЕУ» до суду надійшла письмова заява від ОСОБА_2 , у якій він надає письмові пояснення про те, що він із березня 2018 року тимчасово проживає у своєї бабусі по АДРЕСА_3 та в своєї співмешканки по АДРЕСА_5 (а.с.63). Надіслані відповідачу за вказаним адресами судові повістки той не отримує (а.с.67,68). Однак суд критично оцінює вказану заяву, так як відповідач у судове засідання не з`явився і не надав пояснень з приводу позову та обставин, зазначених у письмовій заяві.

Допитаний у суді у ролі свідка ОСОБА_5 , директор ДП «Комунжитло» КП ТМР «ТЖЕУ» показав, що відповідач ОСОБА_1 не проживає у гуртожитку дуже тривалий час, більше 10 років, після того, як не склались його сімейні стосунки із дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_1 інколи приходить у гуртожиток у гості до свого сина ОСОБА_2 . Будь-яких власних речей, меблів ОСОБА_1 у гуртожитку немає Натомість ОСОБА_2 постійно проживав у кімнаті № НОМЕР_4 у гуртожитку. Протягом останнього часу (2018, 2019 р.р.) ОСОБА_2 у гуртожитку не проживає, як він пояснив свідкові - живе то у матері, то у співмешканки, а з`являється періодично до гуртожитку, де у кімнаті № НОМЕР_4 тримає власні меблі (диван), особисті речі, інколи ночує у кімнаті. За несплату послуг за проживання у вказаній кімнаті відповідачі мають велику заборгованість.

Відповідно до ст.107 ЖК УРСР передбачено, що наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму.

У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Оскільки судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 вибув на інше постійне місце проживання, то, відповідно до приписів ст. 107 ЖК УРСР він втратив право на користування кімнатою №НОМЕР_4 у гуртожитку.

Отже, позовні вимоги до ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у кімнаті АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір у частині вимог до ОСОБА_2 , суд керується нормами статтей 71 і 72 ЖК УРСР

Як передбачено ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК УРСР).

Отже, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності.

Разом із тим судом встановлено, що актом №2 від 28.02.2018 підтверджено початок тимчасової відсутності ОСОБА_2 за місцем свого проживання у гуртожитку , а саме із 16.01.2018, однак позивач не довів обставини, що мають значення для встановлення підстав для задоволення позову. Так показами допитаного у суді свідка підтверджено, що відповідач періодично з`являється за місцем свого проживання, ночує, що свідчить про переривання строку тимчасової відсутності.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, у даному разі вважаю, що позивач не довів належними і допустимими доказами свої позовні вимоги до ОСОБА_2 , тому у цій частині позову слід відмовити.

Судові витрати у справі, суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,259,279,264,265,280-282,289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Тростянецької міської ради Сумської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Тростянецьким РВ УМВС України в Сумській області 09.12.1999 року) таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Тростянецьким РВ УМВС України в Сумській області 09.12.1999 року) на користь Тростянецької міської ради (, вул. Миру, 6, м.Тростянець Сумської області) у відшкодування судового збору 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених для його перегляду та оскарження, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складене 16.07.2019.

Суддя О.С. Линник