ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5587/19 Справа № 211/1579/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач: ОСОБА_4 що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2019 року , ухваленого суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, Орган опіки та піклування Софіївської районної державної адміністрації в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначили, що ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Від шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення виявив бажання мешкати з батьком. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 16.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходу.

На підставі ордеру на житлове приміщення позивачі користуються квартирою АДРЕСА_1 . У якій окрім позивачів зареєстрований неповнолітній ОСОБА_5 . Посилаючись на підвищення цін на комунальні платежі, які нараховуються на кожну зареєстровану особу та те, що ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання сина, для покращення матеріального становища, просять визнати ОСОБА_5 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, невідповідність висновків суду обставинам справи ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано що більше п`яти років тому син вирішив проживати разом із батьком та його новою родиною. Сину виповнилось 17 років,він самостійно обрав місце свого проживання, тому причина відсутності за місцем реєстрації більше 5 років є неповажною, а в даному випадку вирішується формальна процедура зняття з реєстраційного обліку, через неможливість сплачувати комунальні нарахування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, предстьавника позивача - ОСОБА_6., який підтримав апеляццйну скаргу, представника відповідача ОСОБА_7., який заперечевав проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2002 року по 13.08.2014 року. Від шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із батьком ОСОБА_4 . За рішенням суду з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього (а.с.11-13).

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та неповнолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Квартира не приватизована (а.с. 10, 21).

З довідки Вакулівської сільської ради № 2768 від 12.09.2017 року видно, що неповнолітній ОСОБА_5 мешкає з батьком ОСОБА_4 та іншими членами сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 , без реєстрації (а.с.55).

Висновком Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області , як орган опіки та піклування від 13 вересня 2017 року вважають доцільним відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_4 не має у власності житла та проживає разом із сином ОСОБА_5 у будинку, що належить батькам його другої дружини. Визнання неповнолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування квартирою за адресою його реєстрації може порушити його право на житло. Питання призначення субсидій на сплату житлово - комунальних послуг позивачам може бути вирішено і без визнання неповнолітнього втративши право на користування жилим приміщенням. (а.с.59).

У своєму висновку виконком Довгинцівської районної у місті ради вважають за недоцільне визнання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , з підстав що вказана квартира де зареєстрований неповнолітній не приватизована. Зняття неповнолітнього з реєстраційного обліку порушить його житлові права (а.с.40-41).

Звертаючись до суду із позовом позивачі просять визнати неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування квартирою, через його відсутність більше 5 років за місцем реєстрації.

Відмовляючи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання неповнолітнього ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі проживання його матері порушить житлові права неповнолітнього,який не має власного житла.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, першої інстанції вважає його вірним, прийнятим на підставі належно досліджених доказах, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і врегульовані ст.71,72 ЖК України.

Відповідно до ст. ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх необхідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини кожній дитини гарантується право на рівень життя, необхідній для фізичного, розумового, духовного, морального в соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Таким чином неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного із них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі неповнолітньої дитини, а тому за своїм характером є поважними.

Оскільки підставою втрати особою права користування житлом є лише неповажність причин відсутності понад встановлені строки, то неповнолітня дитина як самостійний суб`єкт житлових правовідносин (окремо від батьків) не може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Колегія суддів звертає увагу, що ані батько неповнолітнього ОСОБА_4 ,які неповнолітній не мають власного житла, проживання неповнолітнього разом з батьком, поза межами квартири, де проживає його мати, не призводить до втрати ним права користування цим житлом, також суттєвою є обставина, що квартира позивачів не приватизована, тому неповнолітній ОСОБА_5 має право на її приватизацію, а тому визнання його втративши право користування та, як наслідок знаття його з реєстрації буде порушувати права дитини на житло.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що в даному випадку вирішується питання лише зняття неповнолітнього з реєстраційного обліку, оскільки дані вимоги є дише похідними від вирішення права неповнолітнього ОСОБА_5 на користування житлом, тому не є формальними підставами.

Посилання представника позивача на великий розмір сплати за комунальні послуги, які нараховуються на неповнолітнього, що є непомірним тягарем спростовується довідкою ТОВ «Нова-ком» від 20 грудня 2018 року, з відомостей якої видно що за послуги з утримання будинків та прибудинкової території, опалення та електропостачання позивачі мають переплату ( а.с.80).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382,383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: