ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2107/19 Номер провадження 22-ц/814/1961/19Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

при секретарі: Ачкасовій О.Н.,

з участю адвоката Трибрат В.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 16 квітня 2019 року

у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенка Станіслава Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк",-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , у якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , у зв`язку з ухиленням боржника від виконання рішення суду.

Подання обгрунтоване тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження №52735615 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, до складу зведеного виконавчого провадження входить: ВП 50193784 з примусового виконання виконавчого листа №524/821/15-ц від 27.07.2015 року виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення 40465,91 грн. на користь ОСОБА_3 ; ВП 51050036 з примусового виконання виконавчого листа №2604/3533/12 від 04.04.2012 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості в сумі 931464,47 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк»; ВП 51369946 з примусового виконання виконавчого листа №1601/15162/12 від 25.07.2013 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення заборгованості в сумі 574735,68 грн. на користь ОСОБА_2 ; ВП 51388578 з примусового виконання постанови ПС1 391925 від 20.04.2014 року щодо стягнення штрафу в сумі 900 грн. На день розгляду подання заборгованість боржником не сплачена. Незважаючи на вжиті до боржника заходи примусового виконання, судове рішення ним не виконується, дій спрямованих на виконання рішення суду про стягнення заборгованості за час перебування зазначеного зведеного виконавчого провадження на виконанні не здійснено. А тому, з метою недопущення уникнення боржником відповідальності за невиконання судових рішень, державним виконавцем внесено до суду подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до сплати ним заборгованості.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 16 квітня 2019 рокуподання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими листами №524/821/15-ц від 27.07.2015 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука, №2604/3533/12 від 04.04.2012 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, №1601/15162/12 від 25.07.2013 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука та постанови ПС1 391925 від 20.04.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 900 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця. Вважає, що ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що державним виконавцем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за рішенням суду, зокрема, не було встановлено його дійсного місця реєстрації з 2009 року по АДРЕСА_1 , натомість складено акт про відсутність боржника за місцем проживання по АДРЕСА_2 , а тому і не було доведено до відома ОСОБА_1 про зміст постанов виконавчої служби.

Окрім того, ОСОБА_1 звертає увагу, що в ході здійснення виконавчих дій на прилюдних торгах уже було реалізовано його нерухоме майно у вигляді торгового павільйону по АДРЕСА_3 , також він погасив заборгованість перед стягувачем ОСОБА_2 , на даний час також звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру по АДРЕСА_1 . Тобто наведене свідчить про відсутність підстав стверджувати про ухилення ОСОБА_1 від виконання судових рішень.

У відзиві на апеляційну скаргу відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 16 квітня 2019 року, з огляду на те, що доводи скарги не заслуговують на увагу, так як боржник за місцем реєстрації відсутній, не повідомляє виконавчу службу про фактичне місце проживання, на виклики до державної виконавчої служби не з`являється, часто від`їжджає за кордон, не зважаючи на те, що має заборгованість на загальну суму 972 830, 38 грн.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язання.

Згідно ст. 441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Задовольняючи подання державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Ніколенко С.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, а тому необхідно вжити відповідних заходів з метою забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні та з метою забезпечення виконання судового рішення.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження №52735615 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь стягувачів. До складу зведеного виконавчого провадження входить: ВП 50193784 з примусового виконання виконавчого листа №524/821/15-ц від 27.07.2015 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 40465,91 грн на користь ОСОБА_3 ; ВП 51050036 з примусового виконання виконавчого листа №2604/3533/12 від 04.04.2012 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 931464,47 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк»; ВП 51369946 з примусового виконання виконавчого листа №1601/15162/12 від 25.07.2013 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 574735,68 грн. на користь ОСОБА_2 ; ВП 51388578 з примусового виконання постанови ПС1 391925 від 20.04.2014 року щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 900 грн.

Державним виконавцем 04.03.2019 року здійснено виїзд за адесою проживання боржника ОСОБА_1 , у АДРЕСА_2 . За результатами виїзду встановлено зі слів батька боржника, що ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає, місце проживання йому невідоме.

Однак, як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ. Також згідно інформації даних реєстрів у власності ОСОБА_1 знаходиться квартира у АДРЕСА_1 , а також будівля торгового павільйону по АДРЕСА_3 .

Згідно наданих ОСОБА_1 копій документів, зокрема, копії протоколу проведення прилюдних торгів та додатку до нього виконавчою службою проведені дії по реалізації належного боржнику нерухомого майна: будівлі торгового павільйону по АДРЕСА_3 , крім того, ОСОБА_1 надані копії розписок ОСОБА_2 про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення боргу, що свідчить про вчинення ОСОБА_1 дій по виконанню судових рішень.

Наведені вище обставини суд першої інстанції належним чином не з`ясував та не досліджував, до суду для надання пояснень з приводу доводів подання державного виконавця про тимчасове обмеження виїзду боржника за межі України, ОСОБА_1 не викликав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Суд першої інстанції не мотивував та не обґрунтував ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за судовими рішеннями, державним виконавцем не доведено вжиття усіх можливих заходів для стягнення боргу з ОСОБА_1 , а тому подання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Оскільки судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 16 квітня 2019 року слід скасувати, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Ухвалу Київського районного суду м.Польави від 16 квітня 2019 року скасувати. У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ніколенка Станіслава Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов