Справа № 417/7063/18
Провадження № 22-ц/810/398/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач)

суддів Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»

на рішення Марківського районного суду Луганської області (суддя Чернік А.П.)

від 14 березня 2019 року

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»

відповідач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

справа про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (позивач, Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №30939/31/к від 18.12.2012 року, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у сумі 35 000,00 грн. на строк до 18.12.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28 % річних.

З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38% річних.

Відповідач зобов`язався використати кредит на споживчі потреби, сплатити проценти за його користування та повернути його.

Погашення кредиту повинно було здійснюватися в сумах та терміни, визначені в додатку №1 до договору.

Відповідач свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 23.10.2018 року має заборгованість, яка становить 37378,92 грн. та складається з такого:

12621,00 грн.- заборгованість за кредитом;

20507,43 грн. - заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом;

4250,49 грн. інфляційні нарахування на суму боргу за період з 01.02.2016 року по 30.09.2018 року.

Позивач, який є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес Банк», просить стягнути з ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 вказану суму в солідарному поряду та судові витрати, які становлять 1762,00 грн., в рівних частинах.

Вимоги про стягнення суми боргу з відповідачів в солідарному порядку позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 , а тому відповідно до ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Частиною 2 ст. 73 СК України передбачено, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і одержане за договором використано на її потреби.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 14 березня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 37378 (Тридцять сім тисяч триста сімдесят вісім) грн. 92 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Індустріалбанк» витрати по оплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

У задоволенні позову в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (скаржник) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Марківського районного суду Луганської області від 14 березня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» заборгованість у сумі 37 378,92 грн..

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , Марківським районним судом Луганської області було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Скаржник зазначає, що використання кредитних коштів Відповідачем ( ОСОБА_1 ) в інтересах сім`ї та отримання згоди іншого подружжя на укладення Кредитного договору № 30939/31/к від 18.12.2012 (надалі - Кредитний договір), підтверджується заявою-анкетою Позичальника від 18.12.2012, належним чином завірена копія якої міститься в матеріалах справи, метою отримання кредиту - є придбання транспортного засобу, що є підтвердженням того, що кредитні кошти були отримані та використані в інтересах сім`ї, а не для будь-яких інших особистих цілей та не для цілей підприємницької діяльності.

Також, в тексті Кредитного договору міститься заява ОСОБА_2 від 18.12.2012 р. про те, що вона, перебуваючи у шлюбі/проживаючи однією сім`єю з Позичальником, надала свою згоду на укладення та підписання її чоловіком ОСОБА_1 Кредитного договору. Окрім того, зазначеною заявою Відповідач 2 підтвердила, що з умовами Кредитного договору та Додатку №1 до нього ознайомлена, умови зрозумілі, претензій або заперечень вона не має. Зазначена заява скріплена особистим підписом ОСОБА_2 .

Зважаючи на вказані обставини, скаржник вважає, що Кредитний договір є таким, що створив обов`язки для другого з подружжя, а тому є підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 17 травня 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 03 червня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Оскільки рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором щодо ОСОБА_2 , то саме в цій частині і переглядається.

Про необхідність вчинення апеляційним судом таких дій свідчить також роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», зроблені в п.15 постанови про те, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в регулятивній частинах судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Скаржник надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Відповідачі були повідомлені у відповідності до вимог ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» шляхом розміщення оголошення на сайті Луганського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що підстав вважати, що у відповідачів виник солідарний обов`язок по погашенню кредиту, який було надано відповідачу ОСОБА_1 , не має.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Судом першої інстанції встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №30939/31/к від 18.12.2012 року, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у сумі 35 000,00 грн. на строк до 18.12.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28 % річних.

З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38% річних.

Відповідач зобов`язався використати кредит на споживчі потреби, сплатити проценти за його користування та повернути його.

Погашення кредиту повинно було здійснюватися в сумах та терміни, визначені в додатку №1 до договору.

Відповідач свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 23.10.2018 року має заборгованість, яка становить 37378,92 грн. та складається з такого:

12621,00 грн.- заборгованість за кредитом;

20507,43 грн. - заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом;

4250,49 грн. інфляційні нарахування на суму боргу за період з 01.02.2016 року по 30.09.2018 року.

За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в том числі сплата неустойки.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також проценти від суми позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики ( ст.625, 1048 ЦК України).

У зв`язку з наведеним вище, судова колегія погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для солідарної відповідальності відповідачів по погашенню кредиту, який було надано відповідачу ОСОБА_1 (Позичальник), оскільки як було встановлено судом першої інстанції сторонами кредитного договору, укладеного 18.12.2012 року є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 , тобто між позивачем (Банком) та відповідачем ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини щодо зобов`язання останнього повернути кредит, сплатити проценти, а також інші платежі за користування кредитом.

Посилання скаржника на положення ст. 65, 73 СК України про те, що кредитні кошти були отримані в інтересах сім`ї на придбання автомобіля та ОСОБА_2 своєю заявою не заперечувала проти укладення та підписання її чоловіком ОСОБА_1 кредитного договору, а тому повинна нести солідарну відповідальність, не є слушними, оскільки правовідносини, які виникли між позивачем та ОСОБА_1 носять зобов`язальний характер з приводу отримання кредитних коштів (кредитні правовідносини) та повернення їх відповідачем ОСОБА_1 відповідно до укладеного кредитного договору від 18.12.2012 року. Умовами вказаного кредитного договору солідарної відповідальності ОСОБА_2 не передбачено.

Нормами Цивільного кодексу передбачено можливість забезпечення виконання зобов`язань неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 ЦК України). Договір поруки з ОСОБА_2 не укладався.

Отже, надання заяви ОСОБА_2 про те, що вона дає згоду на укладення і підписання кредитного договору не свідчить про надання згоди бути солідарним боржником за вказаним кредитним договором.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 06.06.2018 року по справі №712/6574/16-ц щодо положень ст. 60, 61, 65 СК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки обставини, які зазначені у вказаній постанові та обставини, які є предметом розгляду у даній справі є різними.

В даному випадку предметом розгляду є кредитні правовідносини, а у зазначені постанові Верховного Суду предметом розгляду є питання про поділ майна подружжя.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» залишити без задоволення.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 02 серпня 2019 року.

Головуючий Ю.В. Єрмаков

Судді: В.А. Коновалова

В.М. Луганська