Ухвала

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 361/8742/15-ц

провадження № 61-29739св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Держава Україна в особі Прокуратури Київської області, Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2017 року у складі судді Білик Г. О. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017 року у складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Ігнатченко Н. В., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Прокуратури Київської області, Державної казначейської служби України про визнання фактів порушення конституційних прав потерпілої особи правоохоронними органами при розслідуванні кримінальної справи та відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що прокурором міжрайонної Броварської прокуратури Грицаєнко Л. Р. 30 вересня 1997 року порушено кримінальну справу № 57-720 щодо посадових осіб АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа» за статтею 143, частиною першою статті 148-8 КК України 1960 року, розслідування кримінальної справи доручено слідчому відділу Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області. У подальшому склад злочинів був перекваліфікований на частину четверту статті 190, частину першу статті 223 КК України 2001 року. Із самого початку розслідування провадилось неефективно, а у подальшому протягом понад десяти років розслідування взагалі не проводилось. У матеріалах кримінальної справи є документи, датовані лише до 2013 року, за 2013-2015 роки відсутні будь-які документи, що на думку позивача свідчить про бездіяльність органів слідства. При цьому посилається на те, що слідство свідомо скоротило період вчинення злочинів із п`яти (1993-1997 років) до двох (1994-1995 років); а також кількість потерпілих із мільйона до 37 тисяч осіб; основний підозрюваний ОСОБА_2 лише один раз викликався на допит до слідчого, хоча його місце знаходження, було відоме і слідчому органу і прокуратурі. Вважає, що прийняті слідчим органом постанови є незаконними. Слідчі неодноразово закривали провадження у кримінальній справі, чи зупиняли її розслідування у зв`язку із невстановленням осіб, які вчинили злочин, не повідомивши про це потерпілих.

Жодних повідомлень від слідчих органів і від прокуратури він, як потерпілий не отримував. Вважає, що внаслідок недбалості і неналежного розслідування кримінальної справи та внаслідок неналежного контролю за досудовим розслідуванням кримінальної справи прокуратурою, його права як потерпілого від злочину порушені, що завдало йому моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з неповагою правоохоронних органів і прокуратури до його конституційних прав; постійних стресів, які спровокували погіршення здоров`я та значних грошових витрат на придбання ліків.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати факти порушення конституційних прав державними правоохоронними органами при провадженні кримінальної справи та стягнути на його користь компенсацію за моральну шкоду з прокуратури Київської області у розмірі 60 000,00 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості і недоведеності позовних вимог. ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що саме діями відповідачів порушені його права, а шкоду завдано йому діями (бездіяльністю) відповідача, а також, що існує причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача і шкодою, яка за твердженням позивача йому завдана.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що розслідування кримінальної справи триває, та позивач має статус потерпілого. При розгляді цивільної справи суд не може перебирати на себе повноважень слідчого судді з приводу визначення наявності неправомірності в діях чи бездіяльності як слідчого або слідчого органу, так і прокуратури чи конкретної посадової особи прокуратури.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову не передаючи справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що апеляційний суд для своїх висновків в ухвалі не побажав врахувати фактів порушення законів, службових обов`язків, бездіяльності та порушення його прав державними правоохоронними органами протягом вказаного терміну провадження (досудового слідства) кримінальної справи. Судом і правоохоронними органами здійснене виняткове порушення закону і його прав як громадянина правової держави, вони не могли не знати, що таємно закриваючи кримінальну справу, порушують норми Конституції України. Майже за двадцять років розслідування кримінальної справи, невиконання слідчими і прокурорами своїх професійних обов`язків, фальсифікація законів і документів, бездіяльність та саботаж у розшуку шахраїв, відсутність сприяння у поверненні йому вкрадених шахраями коштів дає право звинуватити державні правоохоронні органи у порушенні низки конституційних прав.

У вересні 2017 року Прокуратура Київської області подала заперечення на касаційну скаргу у яких зазначила, що право на звернення до суду з позовом на підставі статті 1177 ЦК України виникає, якщо кримінальну справу закрито у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що останню постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 26 січня 2016 року скасовано постановою прокурора Броварської місцевої прокуратури від 01 лютого 2017 року і на цей час розслідування кримінального провадження, в якому позивач має статус потерпілого, триває.

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про те, на що суду касаційної інстанції необхідно звернути увагу при перегляді цієї справи.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано указану справу до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Прокуратури Київської області, Державної казначейської служби України про визнання фактів порушення конституційних прав потерпілої особи правоохоронними органами при розслідуванні кримінальної справи та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19 липня 2017 рокупризначити до судового розгляду на 11 вересня 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков Г. І. Усик