Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/334/19
Провадження № 2/480/471/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Терентьєва Г.В.

за участю секретаря Куртась К.В.,

розглянувши 10 липня 2019 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

01.03.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання малоліньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 27 серпня 2016 року вони з відповідачем уклали шлюб. На час шлюбу в позивачки вже була дитина ОСОБА_3 2014 року народження якого відповідач усиновив про, що в відділі РАГС було зроблено відповідні записи. Після усиновлення в свідоцтві про народження відповідач був записаний як батьком дитини, а також було частково змінено анкетні дані ОСОБА_3 , саме: прізвище та по батькові на ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачки та відповідача народилася спільна дитина ОСОБА_5

20.09.2019 року рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу.

06.02.2019 року рішенням даного суду шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

При цьому, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв`язку з тим, що відповідач не бере участі в утриманні дитини позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка не з`явилася. При тому вона та її представник надала письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився при тому надавши письмову заяву в якій зазначив, щоб позов розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки дитина не є його біологічною та проживає з біологічним батьком, усиновлення було здійснене обманним чином, мати дитини не проти його відказу від дитини.

Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного.

27 серпня 2016 року сторони уклали шлюб.

Відповідно копії свідоцтва про народження відповідач ОСОБА_2 і позивачка ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Відповідно довідки виконавчого комітету Ольшанської селищної ради дитина проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 (а. с. 7).

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2018 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Крива Балка, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Трихати, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька ОСОБА_2 , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.(а.с. 8-11)

Рішенням цього ж суду від 06.02.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. (а.с. 12-13)

Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд відхиляє заяву відповідача про те, що дитина не є його біологічною та проживає з біологічним батьком, усиновлення було здійснене обманним чином, мати дитини не проти його відказу від дитини, так як, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цих обставин.

Отже, відповідач як батько дитини зобов`язаний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд звертає увагу, що відповідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно ст. 140 даного Кодексу стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.

Якщо особа не є батьком, матір`ю дитини і це встановлено на підставі рішення суду, то вона не зобов`язана нести аліментний обов`язок щодо дитини. У зв`язку з цим, ставити в залежність реалізацію права на оспорювання батьківства, материнства у залежності від існуючого аліментного обов`язку є неможливо, оскільки це суперечить праву на судовий захист. Тому у разі задоволення позову про оспорювання батьківства, материнства, рішення суду про стягнення аліментів має бути переглянуто за нововиявленими обставинами у відповідності до вимог ЦПК.

Що стосується вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат в розмірі 3000,00 грн., суд дійшов такого.

Відповідно п. 48 Постанови від 17.10.2014 року № 10 пленуму Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах " судові витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно ст. 133 ч.1 та ч.3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вказано в Постанові Верховного суду від 17.10.2018 року №301/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів даної справи а ні позивачка, а ні її представник окрім ордеру серія МК № 114510 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю більше нічого не додають.(а.с. 14-15)

Оскільки суду не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат ( квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) то у задоволенні вимог про відшкодування судових витрат слід відмовити.

За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов підлягає частковому задоволенню з визначенням розміру аліментів 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судові витрати в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 89, 141, 258,259, 263-265, 280-282,430 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з 01.03.2019 року, до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду ; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г. В. Терентьєв

10.07.2019