ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1843/16-ц Номер провадження 22-з/814/246/19 Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

22 липня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду цивільних справи Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., вирішуючи питання про прийняття скарги Приватного підприємства «Агроекологія» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні ВП 59477434, -

В С Т А Н О В И В:

17.07.2019 року на електронну адресу Полтавського апеляційного суду надійшла скарга ПП «Агроекологія» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

У своїй скарзі ПП «Агроекологія» прохає: поновити строк на оскарження постанови державного виконавця; зупинити примусове виконання до розгляду цієї скарги; скасувати постанову державного виконавця Шишацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Гордієнко А.М. про відкриття виконавчого провадження від 08.07.2019 року з виконання ухвали №530/1843/16-ц, виданої 10 червня 2019 року Полтавським апеляційним судом про стягнення з ПП «Агроекологія» штрафу у розмірі 3842 грн. на користь держави; зобов`язати державного виконавця Шишацького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Гордієнко А.М. виконавчий документ повернути стягувачу; провести розгляд справи в режимі відеоконференції з Голосіївським районним судом м. Києва.

Однак, подана скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом та підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

За змістом, ст. 23 ЦПК України (суд першої інстанції) встановлено: 1.Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті. 2.Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу). 3.Справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються: 1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу; 2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

При цьому, відповідно до ст. 24 ЦПК України (суд апеляційної інстанції) апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Таким чином, цивільним процесуальним законом визначений вичерпний перелік категорій справ, які можуть бути розглянуті апеляційним судом як судом першої інстанції (ч.2,ч.3 ст.23 ЦПК України) і як судом апеляційної інстанції (ст.24, ч.1 ст.351, ч.1 ст.352, ст.353 ЦПК України). Наведені норми закону не містять указівки про можливість розгляду апеляційним судом скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця як судом першої інстанції.

У цьому конкретному випадку, зважаючи на загальні правила вирішення колізій правових норм, не можуть бути застосовані приписи ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки Цивільний процесуальний України є спеціальним законом, який визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2019 року про стягнення з ПП «Агроекологія» штрафу в дохід державного бюджету була винесена в порядку застосування заходів процесуального примусу внаслідок зловживання останнім своїми процесуальними правами.

Тобто, апеляційний суд в даному випадку діяв в межах своїх повноважень, де одночасно з вирішенням питання про повернення скарги заявникові, встановив факт зловживання апелянтом ПП «Агроекологія» своїми процесуальними правами та з цього приводу застосував штраф, як засіб процесуального примусу.

За вказаних обставин, посилання ПП «Агроекологія» про розгляд їх скарги судом апеляційної інстанції як судом першої інстанції - є помилковим, оскільки саме по собі притягнення останнього до відповідальності у вигляді штрафу за зловживання своїми процесуальними правами, не свідчить про розгляд апеляційною інстанцією самої справи, як судом першої інстанції.

На підставі викладено, скарга ПП «Агроекологія» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись, ст. 27 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст. 2, 3, 23, 24, 357 ЦПК України суддя судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду,-

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного підприємства «Агроекологія» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця - повернути скаржнику.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин