ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6313/19 Справа № 193/1571/18 Суддя у 1-й інстанції - Кащук Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів : Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретаря судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року, ухваленого суддею Кащук Д.А. в селі Софіївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину у розмірі 3 000,00 грн. щомісяця від усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини, починаючи з дня подачі заяви до суду.

В обґрунтування позову зазначила, що 02 вересня 2017 року був зареєстрований шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого П`ятихатським районним відділом державної РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації було зроблено запис №43.

Від шлюбу з відповідачем мають сина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження записаний ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 виданим 10 січня 2018 року Покровським районним у м.Кривому Розі відділом державної РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області. Актовий запис № 38 (а.с.4).

Зазначила, що тимчасо вона не працює, отримує соціальну допомогу, але грошей на утримання сина, враховуючи стрімкий ріст цін на товари та послуги, а також на продукти харчування не вистачає. Відповідач працює по найму, має непостійний та мінливий дохід, але ніякої матеріальної допомоги на утримання сина їй не надає, хоча зобов`язаний надавати.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3 000,00 від усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини, починаючи з дня подачі заяви до суду, та допустити рішення до негайного виконання в межах сум платежів за один місяць.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, зазначивши що, дав згоду на здійснення запису в графі батька дитини в свідоцтві про народження дитини так як вважав що це його дитина. Сумніви про батьківство з`явились тоді, коли мати дитини, первісний позивач по справі з незрозумілих підстав залишила будинок в селищі П`ятихатки, де сім`я проживала разом з дитиною, майже відразу після його народження і стала проживати з іншим чоловіком та почала пропонувати надати згоду на зміну імені та прізвища дитини. Зустрічний позивач відмовлявся на такого роду пропозиції, так як переживав батьківське почуття і йому було не зрозуміла поведінка матері дитини, відповідно відмовлявся надати згоду, на що отримав відповідь від ОСОБА_1 , що він не батько дитини і, що в такому разі вона буде звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, а прізвище дитини все рівно змінить. Відповідно в разі підтвердження що ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини не підлягають задоволенню.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 грн. (одна тисяча чотириста грн. 00 коп.) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та допущено рішення до негайного виконання в межах сум платежів за один місяць, до досягнення повноліття дитини, починаючи з 14 листопада 2018 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.)

Рішення згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів стягнутий у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції його права на доступ до правосуддя, незаконність та необґрунтованість судового рішення через порушення норм процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким позивачці за первісним позовом відмовити у задоволенні її позовних вимог, задовольнивши його, зустрічні позовні вимоги. Призначити по справі судово-генетичну експертизу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, при цьому зазначає, що він не був належним чином повідомлений про винесення ухвали про поновлення справи, про призначені на 22 та 29 березня 2019 року судові засідання, підтвердженням чого є направлення судом поштової кореспонденції з ухвалою суду і судовою повісткою про виклик простим листом, яке він отримав в один день після проведення судових засідань. Також, апелянт наголошує на тому, що суд не надіслав йому клопотання експерта від 25.01.2019 щодо надання правильної назви призначеної експертизи, зразків біологічного матеріалу та завіреної копії документу про оплату рахунку за проведення судово-генетичної експертизи. Апелянт вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу за його відсутності без переконання в його належному повідомленні, порушив його право на доступ до правосуддя, залишивши його зустрічний позов без розгляду. Відповідач, вказує, що у разі підтвердження, що він не є батьком дитини, позовні вимоги про стягнення аліментів не підлягали б задоволенню.

Також, відповідач не погоджується із визначеним судом розміром, стягнутих з нього аліментів на дитину. При цьому зазначає, що судом приймалось рішення щодо стягнення аліментів на утримання дружини та дитини, що становить 2600 грн., тоді, як він отримує мінімальну заробітну плату в сумі 3723 грн. Апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги надані ним докази про те, що він навчається на заочній формі у відокремленому структурному підрозділі Національного авіаційного університету Криворізького коледжу на платній основі (14000 грн. на рік), що в інтересах сім`ї в банку ПАТ Райффайзен банк Аваль» 17 січня 2017 року отримав кредит, що він щомісячно несе комунальні витрати по спадковому будинку, що в цілому складає 3866 грн. та перевищує його доход, але законом передбачено і розмір на особу для належного проживання прожитковий мінімум для працездатних осіб, який складає 1921,00 грн., суд повинен був відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач ОСОБА_1 просить відмовити апелянту в задоволенні його апеляційної скарги в повному обсязі, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , які, кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка від спільного життя з відповідачем має неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої в свідоцтві про народження записаний ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим 10 січня 2018 року Покровським районним у м.Кривому Розі відділом державної РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 38 (а.с.4).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, керувався нормами статей, 180, 181, 183 СК України, й виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 , який записаний у свідоцтві про народження дитини, батьком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, є фізично здоровою та працездатною людиною, яка може надавати допомогу у твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 грн. на утримання дитини до її повноліття

Залишаючи зустрічний позов ОСОБА_2 без розгляду, суд виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, не з`являється в судові засідання, що свідчить про втрату в нього зацікавленості у розгляді вказаної цивільної справи, клопотання експерта не виконує, що відповідно до п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України є підставою для залишення його позову без розгляду.

Проте, колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, частково, погоджуючись з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , з огляду на таке.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка не є міжнародним договором та не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України у формі ратифікації, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України).

Днем звернення позивача до суду є 14 листопада 2018 р., оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду .

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Тому цей обов`язк є особистим індивідуальним, а не солідарним. Тобто обов`язок утримувати дитину належить не тільки відповідачу, а й позивачу, як матері дитини.

Установивши, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю і перебуває на її утримані, батьком дитини у свідоцтві про народження записаний відповідач, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні сина, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та обґрунтовано стягнув їх, починаючи від дня пред`явлення позову, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі -1400,00 гривень усіх видів заробітку (доходу) відповідача, з урахуванням його матеріального стану, тому доводи відповідача у цій частині колегія суддів відхиляє.

Згідно п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно матеріалів справи, 30 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини (а.с.21-22). В цей же день позивач по зустрічному позову подав суду клопотання про призначення судової експертизи (а.с.23).

Залишаючи зустрічний позов ОСОБА_2 без розгляду, суд виходив із того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання, не з`являється в судові засідання, що свідчить про втрату в нього зацікавленості у розгляді вказаної цивільної справи, клопотання експерта не виконує.

Проте такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно з правилами ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно п.1 ч. 1 ст.223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів справи видно, що 05 грудня 2018 року ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області була прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_2 . До ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини і зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.50).

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року задодоволено клопотання ОСОБА_2 і по справі призначена судово-генетична експертиза, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, провадження по справі зупинено (а.с.54).

11 лютого 2019 року суд першої інстанції отримав клопотання експерта №19/10-1/12-СЕ/19 від 25.01.2019 щодо зазначення правильної назви призначеної експертизи, надання біологічного матеріалу та завіреної копії документа про оплату рахунку за проведення експертизи (а.с.62-64).

25.02.2019 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні 11 березня 2019 року на 14.30 год., також в ухвалі зазначено про надіслання сторонам копію клопотання експерта (а.с.66).

Апеляційним переглядом встановлено, що після поновлення провадження, справа тричі призначалася до судового розгляду 11, 22 та 29 березня 2019 року, однак відомостей про належне повідомлення позивача за зустрічним позовом про судові засідання, призначені на вказані дати матеріали справи не містять, натомість містять конверт на прізвище ОСОБА_2 із вмістом повідомлення про судовий розгляд справи на 11 березня, копії ухвали поновлення провадження від 25.02.2019, копії клопотання експерта №19/10-1/12-СЕ/19 від 25.01.2019 , копії рахунку на який треба оплатити експертизу, який повернувся на адресу суду без вручення адресату з відміткою про сплив терміну зберігання (а.с.80-83), що суперечить висновку суду про належне повідомлення ОСОБА_2 та виключає можливість застосування положень п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що передбачених процесуальним законом підстав для залишення зустрічної позовної заяви без розгляду у суду першої інстанції не було, а тому рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, залишити без змін.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року в частині залишення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає

Повний текст постанови складено 30 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: