ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4841/17 Номер провадження 22-ц/814/2021/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Лобова О.А.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 квітня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України, третя особа Кременчуцька об`єднана технічна школа Товариства сприяння обороні України, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 30.11.2016 року його було звільнено з посади директора Кременчуцької об`єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України. При цьому, в порушення вимог законодавства, відповідач своєчасно не провів з ним розрахунок при звільненні, а тому, відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України, відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що станом на 07.07.2017 року складає 13873,50 грн.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2018 року позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України, третя особа Кременчуцька об`єднана технічна школа Товариства сприяння обороні України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задоволено.

Стягнуто з Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України (ідентифікаційний код юридичної особи 02729099, 36039, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Сінна, будинок 7) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , залишок невиплаченої заробітної плати в сумі 8274,16 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.11.2016 року по 07.07.2017 року в сумі 13873,50 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.11.2018 року заяву Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України, третя особа: Кременчуцька об`єднана технічна школа Товариства сприяння обороні України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задоволено.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 квітня 2018 року по справі 524/4841/17 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України, третя особа: Кременчуцька об`єднана технічна школа Товариства сприяння обороні України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, скасовано.

Справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В подальшому, ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 квітня 2019 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України, третя особа Кременчуцька об`єднана технічна школа Товариства сприяння обороні України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в частині вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України, третя особа: Кременчуцька об`єднана технічна школа Товариства сприяння обороні України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задоволено.

Стягнуто з Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.11.2016 року по 07.07.2017 року в сумі 13873,50 грн.

Стягнуто з Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України на користь держави судовий збір 640,00 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, якийу поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначають, що, згідно довідки про заборгованість по заробітній платі позивача від 23.06.2018 року така, в сумі 16774,16грн. рахується саме за третьою особою по справі - Кременчуцькою об`єднаною технічною школою Товариства сприяння обороні України, яка є самостійною юридичною особою. При цьому, відповідачем у справі виступає Полтавська обласна організація Товариства сприяння обороні України, котра жодним чином не порушила права позивача на належну виплату йому заробітної плати.

Вказують, що фактично розрахунок з позивачем повинен бути проведений Кременчуцькою об`єднаною технічною школою Товариства сприяння обороні України, та сам позивач, будучи директором цього закладу, відповідних дій не вчинив.

Відтак, зауважують, що місцевий суд безпідставно стягнув суму грошових коштів з іншої юридичної особи, чим порушив права скаржника.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 29.01.2015 року між Полтавською обласною організацію Товариства сприяння обороні України та ОСОБА_1 було укладено контракт, відповідно до умов якого позивач був призначений на посаду директора Кременчуцької об`єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України на строк з 29.01.2015 року по 28.01.2016 року (а.с.3-5).

25.11.2016 року Полтавською обласною організацію Товариства сприяння обороні України видано наказ №70-ос про звільнення з посади директора Кременчуцької об`єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України, яким визначено звільнити ОСОБА_1 з займаної посади 30.11.2016 року до закінчення терміну дії контракту. на підставі п.6.4 укладеного контракту від 29 січня 2016 року за п.8 ст.36 КЗпП України (а.с.7).

Згідно довідки Кременчуцької об`єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України від 29.06.2017 року №100 заборгованість перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 23.06.2017 року становила 16774,16 грн. (а.с.8-9).

У подальшому, Кременчуцькою об`єднаною технічною школою Товариства сприяння обороні України було здійснено виплату ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі: 8500,00 грн. платіжне доручення №144 від 13.04.2018 року; 8274,16 грн. - платіжне доручення №153 від 24.04.2018 року (а.с.64).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив як із того, що, оскільки відповідач не виконав свій обов`язок щодо проведення розрахунку з позивачем в день його звільнення, то наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13873,50 грн. за період з 30.11.2016 року по 07.07.2017 року в межах заявлених позовних вимог.

Проте, такі висновки місцевого суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, з урахуванням наступного.

Відповідно до норм, закріплених у ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник, або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно п.1 ч.1 ст.36КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

У відповідності до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно по п.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Установлено та вбачається з матеріалів справи, що наказом №70-ос від 25.11.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Кременчуцької об`єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України 30.11.2016 року (а.с.7).

При цьому, належним чином розрахунок при звільненні, у відповідності до ст.47 КЗпП України, з позивачем проведений не був, та відповідна заборгованість у розмірі 16774,16 грн. була погашена лише 24.04.2018 року. Відтак, вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, за теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частиною другою статті 51 ЦПК України, передбачено, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (ст.51 ЦПК України, в редакції, чинній на час подачі даного позову). У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

За змістом наведених норм ЦПК України, з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача.

Так, протокольною ухвалою місцевий суд в судовому засіданні від 01.02.2018 року за клопотанням представника відповідача залучив до участі у справі, у якості третьої особи - Кременчуцьку об`єднану технічну школу Товариства сприяння обороні України.

При цьому, за змістом ст.ст.51, 175,184 ЦПК України, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Як убачається з матеріалів справи позивач працював в організації третьої особи - Кременчуцькій об`єднаній технічній школі Товариства сприяння обороні України на посаді директора.

Як убачається з довідки про заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 від 29.06.2017 року №100, вона була видана саме Кременчуцькою об`єднаною технічною школою Товариства сприяння обороні України та відповідна заборгованість рахувалась саме за цією організацією, яка є третьою особою у даній справі (а.с.9).

Відтак, з наведеного вбачається, що саме на третю особу у справі було покладено обов`язок із виплати заробітної плати позивачу.

Доводи позивача, що його звільнення було проведено Полтавською обласною організацією Товариства сприяння обороні України, а тому саме на цю організацію і покладено обов`язок зі сплати заборгованості, є безпідставними, оскільки позивачем не ставились вимоги про його поновлення на посаді, які беззаперечно повинні бути пред`явлені до особи, що здійснила звільнення. При цьому, вимоги про стягнення заробітної плати повинні пред`являтися до особи, яка такі кошти, в порушення вимог закону, не виплатила.

Як убачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Кременчуцька об`єднана технічна школа Товариства сприяння обороні України є самостійною юридичною особою, має власні рахунки та здійснює самостійну господарську діяльність.

Проте. місцевий суд, в порушення наведених вище норм закону та обставин справи, , ухвалюючи рішення про задоволення позову, зазначене вище не врахував, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не визначився зі складом осіб, які повинні брати участь у справі, а тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення з цього питання.

Відтак, установивши, що позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було пред`явлено до Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України, який є неналежним відповідачем у справі, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, оскільки позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то такі необхідно віднести на рахунок держави.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України, задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 квітня 2019 року, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавської обласної організації Товариства сприяння обороні України, третя особа Кременчуцька об`єднана технічна школа Товариства сприяння обороні України, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ С.М. Бондаревська

О.А. Лобов