Справа № 2-3363/11
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Ленській Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Сагрул» про заміну сторони стягувача у справі №2-3363/11 при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Сагрул» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про заміну сторони стягувача у справі №2-3363/11 при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року.

Вимоги заяви обґрунтовано наступним.

17 січня 2008 року між КС «Перший кредитний альянс» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №387-02.

У зв`язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ОСОБА_1 взятого на себе грошового зобов`язання згідно кредитного договору №387-02 від 17 січня 2008 року, КС «Перший кредитний альянс» звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості, пені, відсотків за користування кредитом за визначений період прострочення. Рішенням (заочним) Деснянського районного суду міста Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року, позов КС «Аерший кредитний альянс» задоволено повністю. На сьогодні грошове зобов`язання згідно кредитного договору №387-02 від 17 січня 2008 року та рішення Деснянського районного суду міста Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року не виконані, грошових коштів на його погашення та/або виконання не надходило. Наголошено, що Зазначене підтверджується оголошенням (номер публікації 28149) на сайті ВГСУ, котре подане ліквідатором КС «ПЕРШИЙ КРЕДИТНИЙ АЛЬЯНС», арбітражним керуючим ОСОБА_2 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №786 від 27 травня 2013 року, який діє на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 29 вересня 2010 року у справі №43/201, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з метою реалізації активів боржника відповідно до норм закону в ліквідаційній процедурі по справі №43/201.

За результатами проведеного аукціону було оформлено Протоколу №9 від 14 березня 2016 року аукціону з продажу права вимоги підприємства-банкрута КС «Перший кредитний альянс». Як передбачено чинним законодавством України, умови проведення аукціону, даний протокол є підставою для укладення цивільно-правової угоди на предмет відступлення права вимоги та набуттям ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» права вимоги до Відповідача.

15 березня 2016 року між КС «Перший кредитним альянс» та ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» було укладено договір №15-8/2016 про заміну кредитора у зобов`язані.

Розділом 1 даного договору, встановлено, що Первісний кредитор (КС «Перший кредитним альянс») відступає Новому кредитору (ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ») право вимоги виконання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошових зобов`язань на підставі кредитного договору №387-02 від 17 січня 2008 року.

На виконання умов даного договору (п.1.3, 4.1.-4.3), КС «Перший кредитним альянс» було передано ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ОСОБА_1 обумовленого зобов`язання.

У відповідності до пункту 4.4. договору, сторони погодили те, що сповіщення Боржника про поступку права вимоги за цією Угодою, Первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обов`язковим, оскільки при дійсності порушеного зобов`язання у розумінні статі 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов`язання.

За договором №15-8/2016 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15 березня 2016 року, ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» одержує право замість КС «Перший кредитний альянс» вимагати від ОСОБА_1 виконання всіх зобов`язань, котрі випливають та ґрунтуються із умов кредитного договору №387-02 від 17 січня 2008 року, в тому числі й тих, що охоплені Рішенням (заочним) Деснянського районного суду міста Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року.

Вказано, що таким чином, ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

Посилаючись на викладені обставини справи, представник заявника просить суд:

1. Замінити позивача у справі №2-3363/11 при виконанні грошових зобов`язань на підставі кредитного договору №387-02 від 17 січня 2008 року - Кредитна спілка «Перший Кредитний Альянс» (01054, місто Київ, вул. Бульварно-Кудрявська (Воровського), 36, ) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ).

2. Замінити стягувана у справі №2-3363/11 при примусовому виконанні рішення Деснянського районного суду міста Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року - Кредитна спілка «Перший Кредитний Альянс» (01054, місто Київ, вул. Бульварно- Кудрявська (Воровського), 36, ) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ).

26 лютого 2019 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , відповідно до якої остання просить суд заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Сагрул» залишити без задоволення, у зв`язку з погашенням заборгованості.

26 лютого 2019 року представником заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Сагрул» подано письмові пояснення, в яких зазначив

ТОВ «Юридична компанія «САГРУЛ» ознайомившись із наданими запереченнями боржника, та поданими в їх обґрунтування документами (квитанціями), про факт погашення боргу по рішенню Деснянського районного суду м. Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року заперечує про погашення боргу, оскільки розрахунки позовних вимог проведені станом на 08 грудня 2009 року, натомість як підтверджують додані копії квитанцій, в останнє перерахування коштів відбувалось протягом кінця 2011 - початку 2012 року. Окрім цього, досліджуючи надані квитанції на предмет підстав для їх перерахунку, то помітно те, що Відповідачем протягом кінця 2011 - початку 2012 року відбувалось погашення сум згідно кредитного договору №387-02 від 17 січня 2008 року, а не Рішення Деснянського районного суду міста Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року.

Зазначив, що на сьогодні грошове зобов`язання згідно Рішення Деснянського районного суду міста Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року не виконано, грошових коштів на його погашення та/або виконання не надходило.

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Сагрул» до судового засідання по розгляду заяви не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Інші сторони у справі у судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відповідно ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Су, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши наведені заявником підстави для заміни сторони виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно дост.13ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів) акти, довідки, виписки або витяги з них, належним чином засвідченні їх копії (в тому числі їх електронні копії), що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. За ч.6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Характеризуючи письмові докази як документи, їх властиві такі ознаки: як письмова форма, призначення та характер відомостей, що містяться в них.

Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій корпії, оскільки оригінал документа є єдиним примірником, то судом оригінали документів вимагаються лише для ознайомлення та огляду в судовому засіданні, при цьому в справі залишаються належним чином завірені копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних) копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достовірність означає відповідність інформації, отримуваної із доказу, яка підтверджується шляхом зіставлення отриманої інформації з інших доказів, через порівняння, проведення відповідної експертизи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Достатність доказів являється більш ніж не кількісним, а якісним показником, оскільки значення має та сукупність доказів, яка надає можливість суду шляхом всебічного дослідження правильно вирішити справу. Достатність доказів встановлюється і оцінюється судом на основі матеріалів справи шляхом особистого внутрішнього переконання, що є результатом логіко-процесуальної діяльності судді.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація цього обов`язку відбувається шляхом переконання суду у достовірності наведених фактів. Обов`язок доказування покладається на сторони, у зв`язку з чим відбувається реалізація принципу змагальності сторін та свободи в надані ними своїх доказів суду і у доведенні перед судом їх переконливості.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадках, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Перевіривши матеріали справи, та оцінивши обставини справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за недоведеністю.

З урахування викладеного, керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 89-90, 95, 442, 260 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Сагрул» про заміну сторони стягувача у справі №2-3363/11 при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва по справі №2-3363/11 від 12 липня 2011 року - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: