ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м.Суми

Справа №592/4666/18

Номер провадження 22-ц/816/3983/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Хитрова Б.В., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 24 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Ковпаківський районний у місті Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Служба у справах дітей Сумської міської ради про визнання батьківства, виключення відомостей з актового запису про народження дитини та стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що з вересня 2015 року вона знайома з відповідачем, з яким фактично одразу почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. В період спільного проживання між ними виникли непорозуміння, що спричинили погіршення стосунків та в подальшому їх припинення. Від стосунків з відповідачем має дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька дитини вносилися зі слів матері. Після народження дитини вона неодноразово намагалася налагодити стосунки з відповідачем, шукала зустрічі, зверталася за матеріальною підтримкою, знайшла медичний заклад в м. Суми, де проводять дослідження батьківства (тест ДНК) та сповістила про це ОСОБА_2 . Однак він і надалі уникає зустрічі з нею, матеріально ні дитину, ні її не підтримує.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, просить:

- встановити, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Ковпаківський районний у місті Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 704 від 08 червня 2016 року Ковпаківського районного у місті Суми відділу ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Сумській області, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши відомості про ОСОБА_4 з вищезазначеного актового запису;

- стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн 00 коп., щомісячно, починаючи стягувати з моменту пред`явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття;

- стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду та до досягнення сином трирічного віку;

- стягнути судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано Ковпаківський районний у місті Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 704 від 08 червня 2016 року Ковпаківського районного у місті Суми ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, а саме:

- де у відомості про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виключивши відомості про ОСОБА_4 з вищезазначеного актового запису;

- виключити з нього відомості про те, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 ;

- батьком дитини записати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття, аліменти сплачувати матері дитини ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 27 квітня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1000 грн 00 коп. до досягнення сином трирічного віку, починаючи стягнення з 27 квітня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 16 967 грн 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1409 грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, судом не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, неправильно та неповно досліджено докази, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що він ніколи не визнавав сина позивача ОСОБА_3 своїм біологічним сином.

З висновком експерта відповідач категорично не погоджується, на підставі чого ним було подано до суду клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи (ДНК-аналізу). Вважає, що висновок експерта від 09 січня 2019 року № 19/10-2/415ЕС/18 за наслідками проведення вказаної експертизи грубо порушує ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», пункти 1.1., 1.2.1, 1.2.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, у ред. Наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5), пункти 1.2, 2.5 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичних експертиз, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6 (де закріплено, що з метою встановлення можливості чи неможливості походження дитини від певного чоловіка проводиться судово-медична експертиза спірного батьківства).

На думку відповідача, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення по справі повторної експертизи. В оскаржуваному рішенні суду не зазначено жодного іншого доказу на підтвердження батьківства, крім спірного висновку експерта.

Зазначає, що він ніколи не визнавав себе батьком ОСОБА_3 та вважає, що для встановлення вказаної обставини необхідно провести судово-медичну генетичну експертизу, оскільки інших доказів на підтвердження позовних вимог в частині визнання батьківства позивачем суду не надано.

В частині присуджених аліментів, зазначає, що судом не було враховано, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі, на його утриманні є неповнолітня дитина від вказаного шлюбу, а сам він працює в м. Києві на ТОВ «НК» «ЄВРО-НАФТА» з 01 липня 2018 року на посаді менеджера та отримує мінімальну заробітну плату. Вказує, що ні представником позивача, ні представником відповідача не було надано доказів того, що він нібито винаймає квартиру в м. Києві та користується автомобілем Toyota. Власником даного автомобіля його батько ОСОБА_5 . Також зазначає про у відсутність у нього будь-яких банківських вкладів, іншого рухомого та нерухомого майна.

Не погоджується відповідач і з розміром стягнутих з нього понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки, на його думку, при визначенні суми відшкодування вказаних витрат, суд не виходив з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Від Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу.

Від Служби у справах дітей надійшла заява, в якій просить справу розглядати без участі її представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника адвоката Савостян Н.В., які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача адвоката Бутенко В.М., яка заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 народила дитину сина ОСОБА_3 (а. с. 8).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, батьком дитини зазначений « ОСОБА_4 », відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 7).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно з чч.1, 2, 4 ст.128 СК України за відсутності заяви, батьківство щодо дитини може бути визначене рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст.135 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у п.3 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

За клопотанням ОСОБА_1 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 жовтня 2018 року в даній справі призначалась судово-медична молекулярно-біологічна експертиза (ДНК-аналіз) по встановленню спірного батьківства, проведення якої було доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Відповідно до висновку експерта № 19/10-2/415-СЕ/18 від 09 січня 2019 року, за наслідками проведення експертизи як судової молекулярно-генетичної, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ймовірність даної події складає 99,99999999% (а. с. 78-94).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що даний висновок експерта є сумнівним, проведеним з грубим порушенням нормативних актів, та щодо необхідності проведення повторної судово-медичної генетичної експертизи (ДНК-аналізу), виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Під час вирішення судом першої інстанції, питання про призначення даної експертизи, відповідач проти задоволення клопотання про призначення у справі судової експертизи для вирішення питання батьківства не заперечував, з представником відповідача було погоджено питання відносно експертної установи та виду судової експертизи.

Відповідно до Переліку видів судової експертизи та експертних спеціальностей, за якими присвоюється кваліфікація судового експерта працівникам Експертної служби МВС, наведеного у Додатку 2 до Положення про експертно-кваліфікаційну комісію МВС та атестацію судових експертів Експертної служби МВС, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2017 № 102 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 березня 2017 за № 275/30143) в Експертній службі МВС проводяться біологічні експертизи за експертною спеціальністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження». А тому доводи апеляційної скарги про те, що експерти Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центра Міністерства внутрішніх справ України, які проводили первинну експертизу, мають право на проведення лише біологічної експертизи, яка в свою чергу досліджує виключно об`єкти рослинного та тваринного походження, є помилковими.

В свою чергу завданням молекулярно-генетичної експертизи є установлення генетичних ознак людини в об`єктах біологічного походження.

Методи ДНК-аналізу при дослідженні об`єктів біологічного походження застосовують для встановлення статевої належності та ідентифікації особи.

До переліку питань, які вирішуються молекулярно-генетичною експертизою, відноситься також встановлення факту біологічного батьківства або материнства у випадках спірного батьківства.

Невірне зазначення судом при призначенні експертизи її назви не вплинуло на правильність проведеного експертного дослідження, оскільки сам експерт відповідно до поставленого питання визначив вид проведеної експертизи як судову молекулярно-генетичну.

Дана судова експертиза була проведена судовим експертом сектору ДНК-профілювання біологічних зразків відділу обліку генетичних ознак людини лабораторії біологічних досліджень та обліків ДНДЕКЦ МВС Гончаром О.М. Вказаний експерт є атестованим, включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, перед початком проведення експертизи експерт попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 КК України.

Згідно акту відібрання зразків букального епітелію у ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 для проведення молекулярно-генетичної експертизи (досліження), заяв, зауважень щодо процедури відбору зразків та їх пакування від відповідача не надходило (а. с. 91).

Таким чином висновок експерта в даній справі є обґрунтованим, таким, що не суперечить іншим матеріалам справи та не викликає сумніви в його правильності, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для призначення повторної експертизи та визнав висновок експерта належним та допустимим, який достовірно засвідчує походження дитини ОСОБА_6 від ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

В даній справі, рішення в якій переглядається, в результаті експертного дослідження ДНК-профілів відповідача, позивача та дитини встановлено, що відповідач є батьком дитини з ймовірністю 99,99999999%.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного та обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесення змін до актового запису про народження дитини.

В той же час є такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо визначеного судом першої інстанції розміру аліментів на утримання дитини та позивача до досягнення дитиною трьох років.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно частин 2 та 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач по справі ОСОБА_2 є працездатним, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , від якого має дитину сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 149; 150). Відповідач працює в ТОВ «НК «ЄВРО-НАФТА» на посаді менеджера, дохід за період з 01 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року склав 21 895,66 грн (а.с. 193).

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги наявність у відповідача малолітньої дитини сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки в силу положень ст. 180 СК України, на нього покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Доказів невиконання відповідачем цього обов`язку суду не надано. Також суд безпідставно не врахував довідку про доходи відповідача з місця роботи, оскільки позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження отримання відповідачем доходів в іншому розмірі.

Висновки місцевого суду, що відповідач фактично проживає та працює в м. Києві, де відповідно до статистичних даних встановлено середній рівень заробітної плати в розмірі 16861 грн станом на березень 2019 року та винаймає квартиру в м АДРЕСА_1 , що доводить факт наявності витрат, що перевищують його заробіток є припущенням суду, оскільки не підтверджуються належними доказами. Відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази щодо доходів відповідача та його матеріального становища, наявність у нього ще однієї малолітньої дитини, а також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та для працездатних осіб, рішення суду на підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн щомісячно, а на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років в розмірі 800 грн щомісячно.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат понесених із розглядом справи, а саме в частині стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем суду першої інстанції було надано розрахунок витрат по оплаті послуг адвоката з зазначенням опису наданих адвокатом Бутенко В.М. послуг та квитанції до прибуткового касового ордеру на підтвердження оплати наданих послуг на загальну суму 8648 грн 40 коп. (6000 грн + 2648 грн 40 коп.). Зазначені витрати підтверджуються належними доказами, відповідають складності справи та виконаній адвокатом роботі (наданим послугам). А тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

В той же час, з врахуванням положень ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з наявністю підстав для зменшення розміру стягнутих судом першої інстанції аліментів, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає зменшенню сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 6053 грн 88 копійок та відповідно підлягає зменшенню загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 14 372 грн 68 коп. ( 7614 грн + 6053 грн 88 коп.+704 грн 80 коп.).

Крім того, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн за вимогу немайнового характеру, оскільки за цю вимогу судовий збір було сплачено позивачем при зверненні до суду та ці витрати було включено до відшкодованих їй судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають відшкодуванню, понесені нею та документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката в апеляційній інстанції, пропорційно частини вимог апеляційної скарги, які задоволенню не підлягають, та з врахуванням обсягу наданих послуг та часу витраченого адвокатом на їх надання, в сумі 500 грн.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. п. 3,4; 381-382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2019 року змінити в частині визначення розміру аліментів та стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття, аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 27 квітня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 800 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, починаючи стягнення з 27 квітня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 14 372 гривні 68 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704 гривні 80 копійок судового збору.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 гривень 00 копійок судових витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : С.Г. Хвостик

І.В. Орлов