Справа №519/332/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

09.04.19 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретарів Гнатюк Л.Д., Слісаренко Г.В.

за участю: відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Єксаревської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою представника ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору споживчого кредиту

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16106,37 грн. та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 03.02.2012 року був укладений кредитний договір №б/н, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 1900 грн. із сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах та овердрафту), оплату винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії.

В зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 31.12.2015 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 16106,37 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом 1885,72 грн.,

- заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10227,49 грн.,

- заборгованості за пенею та комісією 2750 грн.,

- штраф (фіксована частина) 500 грн.,

- штраф (відсоткова складова) 743,16 грн.

Позичальник належним чином свої зобов`язання не виконує, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору.

Також позивачем разом з позовом були надані документи про зміну найменування юридичної особи на ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 22.04.2016 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.09.2016 року суддею Барановською З.І. прийнято до свого провадження справу за вищевказаним позовом та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 25.04.2017 року цивільну справу за вищевказаним позовом призначено до розгляду в судовому засіданні.

06.06.2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 надала до суду заперечення, в яких зазначила, що якості існування взаємовідносин між сторонами позивач посилається на Анкету-Заяву, в якій відповідач просив надати йому кредитну картку «УНІВЕРСАЛЬНА» з лімітом 1000 грн. Дана Анкета не може бути підтвердженням отримання кредиту чи не отримання кредиту відповідачем тому що відповідно до діючого законодавства існує порядок про розрахунки готівковими коштами, що підтверджується чеками, квитанціями та безготівковими розрахунками, що підтверджується платіжними дорученнями, банківськими виписками по особистому рахунку. Дані документи позивачем представлені не були. Крім того кредитний договір підписаний сторонами по справі не надійшов до суду. Визначити чи отримувались будь які кошти ОСОБА_1 від позивача не можливо, так як і не можливо визначитись чи існує в нього заборгованість перед Позивачем. Відповідно до зразка використання кредитних коштів датованих 2007 роком, також не можливо визначити яке саме відношення має цей документ до справи. В якості доказу існування боргу відповідача перед банком надана довідка про умови використання кредитування с пільговим періодом 55 днів, але в цій довідці не вказано, що вона є додатком до договору, не вказано період її дії та складання, але передбачено не вигідні умови дострокового погашення заборгованості, а саме відсоток 2,91% до 25 числа поточного місяця та 2,92% після 25 числа поточного місяця без врахування календаря про робочі дні. Розрахунок заборгованості за договором від 03.02.2012 року, також не можливо прийняти як доказ, так як ні в анкеті-заяві про приєднання до послуг банку, ні в довідці про умови кредитування, ні в зразку використання кредитних коштів від 2007 року не визначено розмір щомісячних відсотків при існуючій чи не існуючій заборгованості, крім плати за не використання картки в розмірі 10 грн. щомісячно та 50 грн. при використанні картки. В зв`язку з чим просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

06.06.2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору споживчого кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що дійсно 03.02.2012 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з приводу отримання кредитної картки «Універсальної» з заявою та ним було заповнено Анкету-Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг з кредитним лімітом 1000 грн. Саме цю дату банк вважає датою укладення договору без номера про отримання Позивачем 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Будь який договір в письмовій формі споживачу банківських послуг не надавався. Було лише видано кредитну картку, яка була втрачена. З приводу втрати картки ОСОБА_1 неодноразово звертався до банку, але жодного разу не отримав відповіді. Банком не було надано письмові умови та правила надання банківських послуг станом на дату отримання відповідачем прохання споживача березень 2012 року, навіть до своєї позовної заявив додатках надаються ці документи датовані 2007 роком та без будь яких позначок про ознайомлення з ними споживача. Таким чином, позивач-позичальник не був ознайомлений з вказаними правилами, що є порушенням ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідно до якої відповідач не повідомив позивача у письмовій формі і умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування, як того вимагає Закон. Отже позичальник не був ознайомлений з Правилами користування платіжною карткою «універсальна» взагалі. Надані банком документі свідчать, що між сторонами не було узгоджено суттєвих умов договору, а саме строк дії договору, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, оскільки ці дані не булим вказані в заяві. Крім того працівниками банку було повідомлено відповідачу, що всі основні умови кредитування розміщені у правилах надання банківських послуг, розміщених на сайті та з якими споживач мав би ознайомитись самостійно. Обман має місце тоді, коли сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Таким чином, банком було обмежено право споживача на ознайомлення з правилами надання послуг банку та з реальними умовами кредитування. На даний час відповідач ознайомившись з вказаними правилами надання банківських послуг, на сайті, вважає, що споживач послуг банку відповідно оспорюваного договору взагалі не має будь яких прав, а має тільки обов`язки, а банк навпаки: фактично не має зобов`язань, а має лише права, що є порушенням рівності сторін у договорі. У зв`язку з чим просять визнати недійсним договір від 03.02.2012 року.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 06.09.2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору споживчого кредиту об`єднано в одне провадження з первісним позовом представника ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

07.11.2017 року до суду від представника ПАТ КБ «Приватбанк» надійшли пояснення, згідно яких при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

03.02.2012 року відповідачем було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній Анкеті-Заяві від 03.02.2012 року зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Згідно до анкети-заяви відповідач зобов`язався в подальшому знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки Універсальна 55 днів пільгового періоду з викладенням всіх істотних умов надання кредит, тобто містить тарифи. Тобто, в даному випадку зміст договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та кредитну картку 'Універсальна. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" додав до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи з якими було ознайомлено відповідача, додатково надається наказ про затвердження Умов та правил. Окрім того, в Анкеті-Заяві зазначено: "Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку." Таким чином, підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. На виконання умов кредитного договору відповідачу була видана кредитна картка № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Також був відкритий картрахунок для здійснення операцій за кредитним договором, встановлено кредитний ліміт (довідка про зміну умов кредитування надається). Надаємо до суду фото клієнта з картою, виписку по картрахунку, які є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Крім того, банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір. Протягом дії кредитного договору відбувалася часткова сплата щомісячних платежів по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Тобто, позивачем на підтвердження правомірності заявлених позовних вимог надані всі необхідні документи.

10.11.2017 року до суду від представника ПАТ КБ «Приватбанк» надійшли заперечення аналогічні вищевказаним поясненням та просять суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідач та його представник за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, відповідач пояснив, що він кредитну картку отримував, заяву підписував. Зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити вимоги.

Вислухавши відповідача та його представника за первісним позовом, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що первісний позов необхідно задовольнити частково, у задоволені зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 03.02.2012 року був укладений кредитний договір №б/н, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг та тарифів, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 1900 грн. із сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах та овердрафту), оплату винагороди банку.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії.

В зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 31.12.2015 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 14863,21 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом 1885,72 грн.,

- нарахованих відсотків за користуванням кредитом 10227,49 грн.,

- заборгованості за пенею та комісією 2750 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, який складається з 500,00 грн. - фіксована частина штрафу та 743,16 грн. - процентна складова штрафу, то суд приходить до висновку, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Таким чином, зазначені позивачем підстави для стягнення штрафу не передбачені ст. 549 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначені у п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг умови договору є нікчемними.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов представника ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованост необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 10227,49 грн., заборгованість за пенею та комісією розмірі 2750,00 грн., а всього 14863,21 грн. та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1378 грн., в задоволені інших вимог необхідно відмовити.

Щодо зустрічного позову, то він є необґрунтованим, позивач та його представник за зустрічним позовом не надали жодних доказів та достатніх підстав для визнання недійсним договору споживчого кредиту.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору, а тому суд приходить до висновку, що ЗУ «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Зазначені правові висновки містяться в постанові Верховного суду України №6-1341цс15 від 02 грудня 2015 року.

Судом встановлено, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, що свідчить про згоду позивача з усіма умовами на час підписання договору, позивач надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, що свідчить про те, що його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі та, на момент укладення договору, ОСОБА_1 не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови до травня 2013 року.

Відповідно до розрахунку ОСОБА_1 виконував умови договору та сплачував за кредитом кошти до 31.05.2013 року (а.с.4).

На виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами Кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

Відповідно до постанови п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведенні у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", у п.20 якої зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відмінну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

В п.23 Постанови зазначено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Судом не встановлено, дій які б вказували на введення ОСОБА_1 в оману через надання неповної або недостовірної інформації.

Таким чином, Кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства, після погодження всіх його положень, є чинним, тому суд вважає, що у задоволені зустрічної позовної заяви представника ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору споживчого кредиту необхідно відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст.3, 12, 81, 141, 265 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 526, 549, 611, 612, 1049, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 1885,72 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 10227,49 грн., заборгованість за пенею та комісією розмірі 2750,00 грн., а всього 14863,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

В іншій частині відмовити.

У задоволені зустрічної позовної заяви представника ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору споживчого кредиту відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Дата складання повного судового рішення 19.04.2019 року.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська