Справа № 127/4491/19
Провадження № 2/127/613/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Служба у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах дитини ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов мотивований тим, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про народження дитини №1819 від 20.05.2006 року Вінницького міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Батька у дитини немає. Щодо свого сина, ОСОБА_2 є одинокою матір`ю, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

ОСОБА_1 з 30.08.2017 року по теперішній час перебуває на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік даної дитини стало неналежне виконання матір`ю ОСОБА_2 батьківських обов`язків по вихованню сина, вчинення домашнього насильства.

З 12.01.2018 року по 07.08.2018 року малолітній ОСОБА_1 перебував у комунальному закладі «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на повному державному утриманні. За час перебування дитини у закладі мати відвідувала сина, цікавилась його життям, висловлювала бажання повернути сина собі на лікування.

07.08.2018 року ОСОБА_1 було повернуто на виховання до сім`ї матері ОСОБА_2

Проте після повернення дитини ситуація у сім`ї ОСОБА_2 не покращилась. За повідомленням адміністрації ЗШ І-ІІІ ступенів №27 ВМР, у якій навчається дитина, хлопчик іноді прогулює уроки, часто ходить до школи у брудному одязі, не висипається, скаржиться на те, що вдома бувають відсутні продукти харчування, проявляє агресію до однокласників та вчителів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач та її представник позов не визнали у повному обсязі. Згідно з наданими в судовому засіданні запереченнями та письмовим відзивом ОСОБА_2 вважає позов безпідставних з тих причин, що вона з дня народження дитини і по даний час виховувала сина та забезпечувала йому належний розвиток, харчування, а також забезпечувала всіма необхідними речами. Як стверджує відповідач, вона усіма силами намагається дати своїй дитині все необхідне, навчити сина поваги до дорослих та доброго ставлення до оточуючих. Хлопчик іноді проявляє агресію. Відповідач просить не відбирати у неї дитину, яка є сенсом її життя, вона не є такою поганою мамою, як пишеться в позовній заяві, і бажає добре виховати свого сина. Відповідач разом з сином займаються з психологом, вона стала спокійнішою, не кричить на сина, на даний час залишила роботу і більше уваги приділяє вихованню сина. Дитині буде найкраще з мамою, адже в Центрі соціально-психологічної реабілітації Владик дуже сумував, болісно переносив розлуку і нині він боїться втратити маму. ОСОБА_2 запевнили, що робитиме все можливе, щоб поведінка сина ОСОБА_3 покращилась.

Допитані в судовому засіданні свідки дали такі показання.

Свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що сім`я ОСОБА_2 перебуває на обліку в ювенальній превенції з 2015 р., коли дитина випала з балкону. Сім`я перебуває у складних життєвих умовах. По лінії «102» з лікарні повідомлено про те, що дитину прив`язали за руки в дворі. Порушено кримінальне провадження за ст. 102 КК України. ОСОБА_3 нібито прив`язали хлопчики у дворі. Натомість вчителі із загальноосвітньої школи №27 повідомили про те, що ОСОБА_5 у школі розповів, що його побила мати за розлитий борщ. Свідку Влад розповів, що хлопчики з двору його не прив`язувала, а це зробила його матір, яка, зав`язавши дитині руки, закрила його у ванній кімнаті без світла, руки стали німіти і синіти без притоку крові. Потім дитину доставили у Центр матері і дитини. Свідок стверджує про те,що мати створює перешкоди у розслідуванні кримінального провадження. Свідок під час чергування на службі з 15 год. до 03 год. відвідувала сім`ю Яковишенко за місцем проживання, у квартирі було світло, але двері не відчинили. Коли одного разу свідку вдалося потрапити до квартири, в ній було не прибрано та чути неприємний запах каналізації.

Свідок ОСОБА_6 розповіла про те, що працює лікарем у дитячому відділенні обласної психоневрологічної лікарні імені академіка ОСОБА_7 .І. ОСОБА_8 ОСОБА_5 поступив з диспансерного відділення у супроводі матері зі скаргами на дратівливість, впертість, імпульсивність, були скарги від учнів та вчителів. Дитина перебувала на лікуванні в супроводі матері протягом лютого-початку березня 2019 р. Мати дитини від медикаментозного лікування відмовилась, була з ОСОБА_9 на консультації в психолога, проведено лікування психотерапією, фізіотерапією. Зі слів ОСОБА_2 розлади у поведінці дитини почались з часу відвідування школи. Свідок пояснила те, що агресія у дитини виникає у відповідь на агресію матері в сім`ї. Після закінчення лікування і продовження навчання у ОСОБА_3 знову виникають прояви агресії. На думку свідка як лікаря-фахівця потрібна тривала психологічна робота як з матір`ю, так і з дитиною.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що з сім`єю Яковишенко знайома з квітня 2015 р., коли ОСОБА_5 випав з вікна квартири. Свідок виїздила у лікарню з приводу цього нещасного випадку. Одні сусіди ОСОБА_2 категорично відмовлялись давати пояснення, інша сусідка розповіла про те, що відповідач кричала і лаяла сина. Владик навчається у другому класі, і відносно інших дітей він може зробити будь-що, вже піднімає руку на матір ОСОБА_2 Відповідачу повідомлення про підозру не вручено. За участю свідка проводились слідчі дії у дворі будинку. Слідчий опитував Владика про випадок, коли його підв`язували за руки за дерево, також свідок була ВОПНЛ імені академіка О ОСОБА_11 . Ющенка при проведенні судово-психіатричної експертизи. Влітку 2017 р. надійшло повідомлення з поліції про травму дитини і дитину з матір`ю взято на облік. В грудні 2017 р. надійшло повідомлення про побиття дитини. Вдруге було відкрите кримінальне провадження. ОСОБА_3 було направлено до Центру соціально-психологічної реабілітації. Хлопчик у Центрі відповідально ставився до виконання домашніх завдань, сумував за матір`ю. Владик повернувся додому, але ситуація не змінилась на краще, надходять скарги на те, що він б`є дітей паском, обрізає волосся дівчаткам ножицями. Мати ОСОБА_2 працівників Служби у справах дітей Вінницької міської ради додому не впускає, каже, що сама буде вирішувати хто буде займатись психологічним вихованням дитини. В Центрі Владик поводив себе адекватно і нормально, агресії не проявляв. Свідок радить матері співпрацювати з психологом, але відповідач не йде на контакт, навіть двері квартири не відчиняє.

Свідок ОСОБА_12 дала показання про таке. Вона працює класним керівником у класі, де навчається Владик. Знає його з «Дошколярика» з жовтня 2016 р., потім він пішов у перший клас. Перші два місяці його поведінка була нормальна, а потім аж до нині стали виникати прояви агресії. Мати хлопчика часто з`являється до школи на виклики вчителів. Владик у школі обрізає дітям волосся ножицями, заточеним олівцем або циркулем штурхає в тіло дітям, одного разу вкусив дитину, замахується на вчителів. Така неадекватна поведінка Владика, на думку свідка, пов`язана з його сім`єю. Владика у школі ніхто не дразнить, не ображає. Він одягнутий по сезону, забезпечений шкільним приладдям, виконує домашні завдання, але як всі хлопці повертається зі школи неохайний. У педагогічному колективі з ним проводяться бесіди, але дитина при спілкуванні з вчителями замикається, інколи обманює на свою користь.

Свідок ОСОБА_13 дала показання про те, що працює психологом у ЗОШ №27 і з Владиком познайомилась у вересні 2017 р. Діти писали психологічні тести. Владик не бажав виконувати такі тести. Він почав бити дітей, одного разу кинув чашкою у їдальні. Свідок проводила з дитиною корекційні заняття. Через день ОСОБА_14 приходить до свідка на консультацію, і розповідає про те, що він то не виспався, то спав під ліжком, то був голодний. Одного разу мати била його через те, що він не вивчив вірш. Тобто конфлікти в класі, зі слів ОСОБА_15 , виникають внаслідок його стосунків з матір`ю. Зі слів Владика мати часто на нього свариться. На думку свідка, дитині не комфортно в сім`ї. Коли ОСОБА_14 повернувся з «Вінницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей» півтори місяці в школі він був врівноважений, знаходив контакт з дітьми, а потім прояви агресії стали повторюватись.

Свідок ОСОБА_16 дала показання про таке. Вона знає сім`ю Яковишенко з вересня 2017 р., працює соціальним педагогом в ЗОШ №27. Під соціальним супроводом сім`я перебуває біля двох років. У свідка викликає занепокоєння прояви агресії у Владика в школі. Коло спілкування Владика це сім`я і школа. Школа за такий період часу не могла вплинути на таку поведінку дитини. В грудні 2017 р. Владик розповів свідку про те, що мати його побила і він втік до школи. В школі його нагодували, почали розпитувати, побачили на руках сліди побоїв, коли дитину роздягнули в медичному кабінеті побачили, що руки, тіло, спина аж до сідниць це була суцільна гематома. Після огляду Владика дитячим лікарем викликали поліцію. Працівники поліції стали питати дитину і він розповів про те, що вдома захотів їсти і потягнув кастрюлю з борщем зі столу, не втримав її, борщ вилився на підлогу, а коли прийшла матір, за скоєне почала бити його ремінцем із сумки і сказала «йди куди хочеш». Владика на автомобілі швидкої допомоги доправили у Центр матері і дитини. А ввечері цього ж дня мати стала розшукувати Владика. Після повернення з «Вінницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей» півтори місяці в школі дитина поводилась спокійно, він став уважнішім на уроках, а з середини жовтня 2018 р. у нього стала знов з`являтися агресія, на зауваження вчителів він реагує неадекватно. На думку свідка в такому віці дитина діє не свідомо, а відтворює насильницькі дії, які вчинялись проти нього. На думку свідка, дитині краще буде з матір`ю, але ОСОБА_15 необхідно підлікувати, а ОСОБА_2 на рекомендації педагогів і соціальних служб не реагує.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_17 дала показання про те, що ОСОБА_2 це її рідна сестра. Між нею і сином нормальні відносини. Вони разом роблять уроки, завжди є їжа, одяг для дитини, ОСОБА_2 займається його вихованням. Свідок та ОСОБА_2 часто ходять у гості один до одного. Їх діти граються між собою, спілкуються. В присутності свідка ОСОБА_14 агресивно себе не поводив, він слухається свідка, нецензурними словами не говорить. Свідку відомо про те, що Владик неодноразово був у лікарні, їй також відомо про те, що він іноді не слухається матір. Поведінка дитини не залежить лише від матері, а це закладено в генотипі дитини. Владик розповідав про те, що його побили хлопчики у дворі. Його побиття матір`ю свідок вважає неправдою і фантазією Владика.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_18 дала показання про те, що їх діти спілкуються, мами з дітьми разом гуляють на подвір`ї. Свідок розповіла про нормальні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_19 . До інших дітей у Владика буває агресія, вони штовхаються, але не б`ються. Раніше у школі дитина поводила себе краще. В присутності свідка він ніколи не просив їсти, одягнутий як хлопчик. Останній час Владик з дочкою свідка ходить до недільної школи. В школі класний керівник за успішність дитини відгукується позитивно, він гарно пише і читає. На думку свідка, Владику краще буде з матір`ю, чим у притулку для дітей.

Свідок ОСОБА_20 дала такі показання. Вона працює заступником директора з виховної роботи ЗОШ №27. Перше знайомство з ОСОБА_19 і його матір`ю відбулось влітку 2017 р. в «Дошколярику». Одного разу дитина прийшла до школи погано одягнута, обличчя було синє, він плакав і просив їсти. Після виклику патрульної поліції хлопчику подарували іграшку, повідомили працівника ювенальної превенції, яка добре знала цю сім`ю. Владик дуже боявся матір і просив не викликати поліцію. Вдруге і втретє свідок бачила Владика з синцями. А в кінці грудня 2017 р. свідок побачила дитину у сьозах, він був збуджений, з саднами на руках, розповідав про те, що його била матір ремінцем з сумки за те, що він вилив кастрюлю з борщем. Зразу ж до школи викликали поліцію, швидку медичну допомогу, повідомили соціальну службу, Службу у справах дітей Вінницької міської ради та Департамент освіти Вінницької міської ради. Тіло Владика це був суцільний синяк, на обличчі, шиї, спині, руках, ногах та сідницях були синці. Дитину було госпіталізовано і повідомлено про це матір. Після побиття Владик перебував у Центрі соціальної реабілітації. Повернувшись з Центру він поправився, покращився його емоційний стан, але через два місяці знову почалась агресія, погіршилась його поведінка, він відрізає пасма волосся у дівчаток ножицями, які приносить з дому. На уроці може почати бігати по класу, дряпати ножицями собі руки. Від нього діти у класі побиті, з синцями. Одного разу Владик побив трьох дітей паском, а одній дівчинці травмував око. На таку поведінку Владика надходять скарги від батьків дітей. Владика в школі ніхто не дразнить, він комунікабельна дитина. Щодо умов виховання в сім`ї, то дитина розповідала про те, що ще недовго мама ставитиме його на коліна, адже він підросте і дасть їй відсіч. В листі Діду ОСОБА_21 писав про те, щоб мама викинула паска, вони разом читали, більше часу проводила з ним. На думку свідка, відібрання дитини від матері має відбутись з метою корекції його психологічної поведінки.

Допитаний в присутності представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради малолітній свідок ОСОБА_1 дав такі показання. Мама його ніколи не била, а бив мамин друг ОСОБА_22 і хлопчики з двору і зі школи. Так не буває, що мама не годує Владика. Інколи вона дає гроші по 5 чи 10 грн. за гарні оцінки. Мама збирає Владика до школи, вони разом перуть одяг. В школу ОСОБА_1 ходить частіше сам, тому що матері на 6 год. на роботу. Буває, що мама кричить на нього за погані оцінки і за те, що без дозволу вмикає газову плиту. Інколи дитина сама готує собі їсти, наприклад млинці з печінки. Дитина не може пояснити, чому він відрізає пасма волосся у дівчаток. Про поведінку у класі свідок розповів те, що однокласник ОСОБА_23 його постійно роздратовує, обзиває його «бомжом» та нецензурними словами, на що Владик вийняв паска та почав ним погрожувати. Владик розповів про те, що надалі він буде старатись не битись, і виправлятиметься. Він хоче бути разом з матір`ю і скоро вони поїдуть відпочивати на море. Також свідок розповів про те, що Віталік мамин друг наказав нікому не говорити, що він побив його (Владика), інакше він поб`є матір ОСОБА_2 Тоді, у школі та поліції Владик говорив неправду про його побиття матір`ю. Про те, що мама зав`язала руки теж була неправда з його сторони. Владику не подобається вчитися у класі, а товаришує він з двома дівчатками з іншого 2-А класу.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази в справі, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_2 є матір`ю дитини ОСОБА_1 , 11.05.2010 року, що підтверджується актовим записом про народження дитини №1819 від 20.05.2006 року, вчиненим Вінницьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Батька у дитини немає. Щодо сина, ОСОБА_2 є одинокою матір`ю, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

ОСОБА_1 з 30.08.2017 року по теперішній час перебуває на обліку Служби у справах дітей Вінницької міської ради як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. Підставами для взяття на облік даної дитини стало неналежне виконання матір`ю ОСОБА_2 батьківських обов`язків по вихованню сина, вчинення домашнього насильства.

28.12.2017 року до Лівобережного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від адміністрації ЗОШ І-ІІІ ступенів №27 Вінницької міської ради про те, що ОСОБА_2 нанесла синові тілесні ушкодження у вигляді множинних саден спини, сідниць, рук та волосяної частини голови.

У цей же день дитина ОСОБА_1 був госпіталізований до міської лікарні «Центр матері та дитини».

05.01.2018 року питання виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради.

Відповідач своєї провини у побитті сина не визнала, стверджувала, що хлопчика побили сторонні особи.

Враховуючи вищезазначені обставини, наявність можливої загрози для здоров`я дитини у сім`ї, з метою отримання від правоохоронних органів підтвердженої інформації про особу, яка нанесла тілесні ушкодження дитині ОСОБА_1 , комісією з питань захисту прав дитини, за погодженням з ОСОБА_2 було прийнято рішення про направлення дитини ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей».

З 12.01.2018 року по 07.08.2018 року малолітній ОСОБА_1 перебував у комунальному закладі «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на повному державному утриманні. За час перебування дитини у закладі мати відвідувала сина, цікавилась його життям, висловлювала бажання повернути сина собі на лікування. Відповідно до інформації КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 16.04.2018 року, у результаті корекційно-реабілітаційної роботи з дитиною ОСОБА_1 , проведеної у закладі, прослідковуються позитивні зміни. ОСОБА_5 став більш впевненим, веселим, емоційно врівноваженим, виявив бажання повернутися додому.

07.08.2018 року ОСОБА_1 було повернуто на виховання до сім`ї матері ОСОБА_2

Проте після повернення дитини ситуація у сім`ї ОСОБА_2 не покращилась. За повідомленням адміністрації ЗОШ І-ІІІ ступенів №27 Вінницької міської ради хлопчик іноді прогулює уроки, часто ходить до школи у брудному одязі, не висипається, скаржиться на те, що вдома бувають відсутні продукти харчування, проявляє агресію до однокласників та вчителів.

Так, 13.11.2018 року, ОСОБА_1 побив своїх однокласників шкіряним паском, а коли класний керівник намагався заспокоїти хлопчика, він вигукував брутальну лайку, наніс подряпини класному керівнику.

Працівники Служби у справах дітей, ювенальної превенції Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області, адміністрація, класний керівник та психолог навчального закладу неодноразово попереджали матір про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, недопустимість жорстоких методів покарання, вказували матері на необхідність надання дитині методичної та психологічної допомоги. ОСОБА_2 такі вказівки намагається виконувати.

Питання виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради : 05.01.2018 року, 06.03.2018 року, 17.04.2018 року, 15.05.2018 року, 19.06.2018 року, 17.07.2018 року, 04.12.2018 року, на яких детально вивчалися проблеми виховання у сім`ї ОСОБА_24 , матері надавалися необхідні рекомендації, а також її попереджали про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та прояви домашнього насильства.

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 08.02.2019 року №01-00-011-6615 про доцільність відібрання дитини, враховуючи те, що мати дитини тривалий час неналежно виконує свої батьківські обов`язки, вчиняє домашнє насильство, застосовує жорстокі методи виховання та покарання сина, не має впливу на поведінку дитини, що створює реальну загрозу для його здоров`я та розвитку, керуючись ст. ст.. 19,164,170 СК України, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним відібрання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Згідно з ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона він :

п. 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

п. 3) жорстоко поводяться з дитиною;

п. 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

п. 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління майном (ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. (ч. 9 ст. 7 СК України).

Якщо спір про виховання дітей виникає між батьками та іншими особами (родичами, опікунами, дитячими закладами, закладами охорони здоров`я тощо) судова практика виходить з того, що батьки мають переважне право на виховання своїх дітей. Особливу увагу слід звертати на виявлення моральних рис батьків або інших осіб, які претендують на виховання дітей.

Суд бере до уваги можливість батьків забезпечити належне виховання дитини, характер їх відносин між собою.

Позивач проживає разом із сином у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина навчається у другому класі.

Позивач з дня народження сина по даний час сама виховує дитину, при цьому змушена заробляти, працювала в Дошкільному навчальному закладі №43 Вінницької міської ради. На даний час з метою виховання сина відповідач залишила роботу і більше часу проводить з дитиною, намагається забезпечити їй належний розвиток, харчування та забезпечення всіма необхідними речами. ОСОБА_2 є матір`ю-одиначкою і виховує дитину одна. Так дослідженими судом доказами доведено ту обставину, що дитина ОСОБА_1 періодично проявляє агресію. З цього приводу позивач продовжує консультувалася із психологами та син пройшов лікування в Комунальному закладі Вінницька обласна психоневрологічна лікарня імені академіка О.І. Ющенка, де дитина знаходилася на лікуванні з 20.02.2019 р. по 11.03.2019 р. Під час лікування з хлопчиком була проведена психокорекційна робота, в результаті якої у дитини покращилась емоційно-вольова регуляція та довільна концентрація уваги, він навчився вербалізувати і розуміти власні емоції, в нього вирівнявся ОСОБА_25 настрою, зменшився негативізм у спілкуванні з оточуючими. Заключний клінічний діагноз дитині був поставлений: розлад адаптації зі змішаним порушенням емоцій та поведінки. Позивач докладає зусиль для того, щоб дитина гідно поводилася у школі та взагалі. Такі відомості підтверджуються копією виписки з історії хвороби.

ОСОБА_2 слідкує, щоб у сина був чистий одяг, проте як хлопчик у його віці він іноді повертається із школи забрудненим.

Позивач належним чином піклується про стан здоров`я дитини, про що надано письмовий доказ : з 03.04.2019 р. по 06.04.2019 р. дитина перебувала у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні в ЛОР-відділенні, що підтверджується копією виписки з медичної картки хворого.

Доказів жорстокого поводження з дитиною суду не доведено.

ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст. 102 КК України не притягується. Обвинувального вироку про її вину щодо побиття сина ОСОБА_3 немає.

Із наданих позивачем письмових доказів, зокрема, листа КЗ Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей від 16.04.2018 р. №89 вбачається, що ОСОБА_2 відвідала дитину за час перебування її у центрі з 12.01.2018 р. по 16.04.2018 р. 42 рази, вона стала більш уважною до потреб дитини, толерантною, прислуховувалась до рекомендацій педагогічних працівників центру, більше опікувалась дитиною, приносила іграшки, книжки, фрукти, солодощі, цікавилась успіхами в школі, проявляла особисту ініціативу щодо надання допомоги сину під час самопідготовки домашніх завдань. Також вбачається, що між матір`ю та дитиною встановилися добрі, довірчі відносини, тепле емоційне спілкування. При зустрічах наявна емоційна прихильність дитини до матері, прояви турботи позитивно впливають на дитину. Хлопчик сумує за матір`ю, чекає її та щоденно виявляє бажання повернутися додому. Психолого-медико-педагогічна комісія закладу вважала доцільним повернення ОСОБА_26 в біологічну сім`ю.

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_1 пояснив суду, що любить свою матір, хоче проживати разом із нею, мати дбає про нього, не б`є, готує їсти. Дитина боїться розлуки з матір`ю у разі поміщення в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» і обіцяє виправитись і змінити поведінку.

З огляду на положення ст.171 СК України суд враховує думку дитини при вирішенні справи.

Залишення дитини і матір`ю не є небезпечним для життя, здоров`я та морального виховання хлопчика. ОСОБА_2 не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не поводиться з дитиною жорстоко, не є хронічним алкоголіком або наркоманом, не вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, не примушує сина до жебракування або бродяжництва.

Відтак, підстави перелічені у статтях п. 2-5 ч. 1 ст. 164 та ч. 1 ст. 170 СК України для відібрання дитини від матері, позивачем не доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5, ч. 8, 9 ст. 7, ч. 4 ст. 155, ст. ст. 164, 170 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 4, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Учасники справи :

Позивач Служба у справах дітей Вінницької міської ради, 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 50;

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 27.06.2019 р.

Суддя