ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 646/6388/18

Провадження № 22-ц/818/3116/19

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів: Бурлака І.В., Колтунова А.І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Харківської міської ради на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року в складі судді Янцовської Т.М.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що спірна квартира є неприватизованою, видана батьку позивача відповідно до ордеру № 5 на житлове приміщення від 02.09.1957 р. на підставі рішення Червонозаводського виконкому від 06 вересня 1957 року №1839. Згідно до ордеру в квартиру поселились та прописались ОСОБА_8 , дружина ОСОБА_9 , дочка ОСОБА_10 , син ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер основний наймач зазначеної вище квартири ОСОБА_8 . Після смерті батька основним наймачем квартири став позивач з правом проживання його матері ОСОБА_9 , доньки ОСОБА_4 , сина ОСОБА_3 , племінниці ОСОБА_6 , сина племінниці ОСОБА_7 , онука ОСОБА_5 , сестри ОСОБА_2 , племінниці ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_9 . Станом на теперішній час спірна квартира залишається неприватизованою, в ній зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Відповідачка після укладення шлюбу в середині 80-х років в добровільному порядку виселилася з квартири, забрала усі свої речі і почала мешкати разом зі своїм чоловіком, до квартири не з`являється, не слідкує за її технічним станом, квартплату та комунальні послуги не сплачує, питання про вселення до спірної квартири не ставила, що свідчить про те, що даним житловим приміщенням протягом тривалого часу не цікавиться, не є членом сім`ї - наймача квартири, не веде з ним спільного господарства. Реєстрація відповідачки у квартирі перешкоджає оформити належним чином субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, що негативно впливає на бюджет сім`ї позивача. Позивач сплачує додаткові витрати, оплату комунальних послуг та квартплату, які нараховуються також і на відповідачку, хоча остання і не проживає в квартирі тривалий час.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, додав, що відповідачка після того, як вийшла заміж, тобто з середини 1980-х років, в квартирі жодного разу не проживала, речі її особисті відсутні. Вона лише навідувалась до батьків, доки ті були живі. У м. Чугуїв у неї є квартира, що належить їй на праві приватної власності, але постійне її місце проживання не відомо, відносини між собою не підтримують.

Третя особа - ОСОБА_3 вважав необхідним задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1 постійно проживає з народження, за цей час відповідачка у спірній квартирі не проживала , особисті речі її в квартирі відсутні.

Представник третьої особи ОСОБА_12 підтримала думку ОСОБА_3 .

Представник третьої особи - Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду письмові пояснення з приводу позову та зазначив, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Обставини, викладені в позові, не підтверджені належними доказами, наданий до позову акт від сусідів щодо не проживання, не посвідчений належним чином представником балансоутримувача, особи, зазначені в акті зацікавлені у вирішенні даної справи. Також відсутні дані із закладів соціального захисту населення, щодо визнання відповідача непрацездатним, знаходження його в установі соціальної допомоги чи перебування у місцях обмеження чи позбавлення волі, не надано інформації щодо його місця роботи чи навчання, а також інших відомостей, які б підтверджували відсутність поважних причин не проживання відповідача у спірній квартирі понад встановлені законом строки. Не надано доказів того, що відповідач не звертався із заявами про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, хто сплачує кошти за комунальні послуги в період відсутності відповідача. Також в матеріалах справи відсутнє підтвердження повідомлення відповідача про виклик в судове засідання. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в даному випадку порушить право відповідача на житло.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду Харківська міська рада в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповно з`ясування обставини, що мають значення для вирішення спору, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що відповідач не була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи та позивачем не надано належні докази підтверджуючи її не проживання у спірному житлі понад 6 місяців.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач протягом тривалого часу, понад встановлені строки не цікавиться квартирою, не сплачує витрат на утримання квартири, із заявами щодо наявності перешкод у користуванні квартирою не зверталась, безпосередньо в квартирі не проживає, її речей в квартирі немає, що підтверджується зібраними та оціненими в судовому засіданні матеріалами справи та показаннями свідків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 30 березня 2005 року, про що свідчить копія паспорта та інформаційна довідка за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.10.1975 р., про що свідчить копія його паспорту.

Відповідно до ордеру №5 на житлове приміщення від 02.09.1957 р., виданого на підставі рішення Червонозаводського виконкому від 06.09.1957 р. №1839, ОСОБА_8 , дозволено зайняти житлове приміщення в кв. АДРЕСА_1 , яке складається з двох кімнат, площею 35,49 м кв. Список осіб, які поселяються по ордеру: ОСОБА_8 , дружина ОСОБА_9 , донька ОСОБА_10 , син ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 08.11.2004 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4-1 Харківського обласного управління юстиції 06 листопада 2004 року помер ОСОБА_8 .

Згідно копії витягу з рішення виконкому Червонозаводської районної ради від 20 липня 2010 року №396 «Про розгляд пропозицій громадської комісії з житлових питань при виконкомі (протокол від 13.07.2010 року №12)» вирішено у зв`язку зі смертю основного наймача двокімнатної квартири №1 житловою площею 29,49 кв. м по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 визнати на підставі ст. 106 ЖК України наймачем цієї житлової площі його сина ОСОБА_1 з правом проживання його матері ОСОБА_9 , дочки ОСОБА_4 , сина ОСОБА_3 , племінниці ОСОБА_6 , сина племінниці ОСОБА_7 , онука ОСОБА_5 , сестри ОСОБА_2 , племінниці ОСОБА_11 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 06 листопада 2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції актовий запис №15437, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9

Квартира АДРЕСА_1 не приватизована, відповідно до довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, виданої за заявою наймача від 27 липня 2018 року, в ній зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Доводи позовної заяви підтверджуються актом від 30 липня 2018 року про не проживання без поважних причин більше шести місяців відповідачки в двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , який був складений сусідами будинку АДРЕСА_1 , та в якому зазначено, що відповідачка хоча і значиться зареєстрованою в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , однак після укладення шлюбу в середині 80-х років в добровільному порядку виселилася з квартири, забрала усі свої речі і почала мешкати разом зі своїм чоловіком. Після цього вона знімалася з реєстрації в зазначеній квартири і знову реєструвалася в ній. Однак, не дивлячись на реєстрацію в зазначеній квартирі з 30.03.2005 р. відповідачка до квартири за адресою: АДРЕСА_1 не з`являється, не слідкує за її технічним станом, квартплату та комунальні послуги не сплачує, питання про вселення до спірної квартири не ставила, квартирою не цікавиться.

Актом від 30.07.2018 р. про не проживання без поважних причин більше шести місяців відповідачки в двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , який був складений мешканцями квартири АДРЕСА_1 , та в якому зазначено, що відповідачка, хоча і значиться зареєстрованою в спірній квартирі, однак після укладення шлюбу в середині 80-х років в добровільному порядку виселилася з квартири, забрала усі свої речі і почала мешкати разом зі своїм чоловіком. Після цього вона знімалася з реєстрації в зазначеній квартири і знову реєструвалася в ній. Однак, не дивлячись на реєстрацію в зазначеній квартирі з 30.03.2005 р., відповідачка до квартири за адресою: АДРЕСА_1 не з`являється, не слідкує за її технічним станом, квартплату та комунальні послуги не сплачує, питання про вселення до спірної квартири не ставила, квартирою не цікавиться.

Відомості зазначені в акті від 30 липня 2018 року підтвердив свідок ОСОБА_13 , який показав, що відповідач є його родичкою, а саме двоюрідною бабусею, з 2003 по 2009 роки та з 2016 року на постійній основі він проживає у спірній квартирі. За весь час проживання за вказаною адресою він не бачив відповідача, та в квартирі відсутні її речі, комунальні платежі за вказану квартиру оплачують лише ті особи, які реально в ній проживають.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 показала суду, що ОСОБА_5 є її чоловіком, та вона проживає у квартирі за адресою АДРЕСА_1 більше року, за весь час її проживання у квартирі не бачила відповідачку, яка комунальні платежі не сплачує, особисті речі в квартирі відсутні.

Довідкою, виданою Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством м. Чугуєва Чугуївської міської ради від 06.05.2015 р. №427, встановлено, що відповідачка, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично поживає за адресою АДРЕСА_6 ; разом з нею поживає ОСОБА_11 .

Відповідно до довідки КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» згідно з реєстраційними матеріалами станом на 31.12.2012 р. право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В., від 14.09.2007 р. №1881.

Згідно відповіді адміністрації КЗОЗ «ХМЛ №1» від 13.07.2018 р. №477 відповідач у період з 01 січня 2015 року по 10 липня 2018 року за медичною допомогою до КЗОЗ «ХМЛ №1» не зверталася; зі слів сусідів ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 не мешкає тривалий час.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовано обставини справи, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, наявні в матеріалах справи докази дають підстави дійти висновку про тривалу відсутність відповідачів за місцем їх реєстрації, позовні вимоги в цій частині є доведеними.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки останні без поважних причин не проживає за вказаною адресою понад 6 місяців.

При цьому доводи скарги про те, що відповідач можливо з поважних причин не мешкає у спірній квартирі належними і допустимим доказами не доведені, є за своїм змістом припущенням, які суд не може брати до уваги. Висновки суду про тривалу відсутність понад встановленого ст. 71 ЖК України шестимісячний строк зберігання жилого приміщення відповідають матеріалам справи, належним чином вмотивовані, і при цьому Харківською міською радою належними і допустимими в розумінні ст. ст. 77,79 ЦПК України доказами в результаті апеляційного перегляду рішення суду - не були спростовані.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Харківською міською радою в апеляційній скарзі зазначається, що в матеріалах справи відсутня інформація з закладів соціального захисту населення, знаходження відповідача в установі соціальної допомоги чи перебування у місцях обмеження, але з клопотання про витребування вказаних відомостей для обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву не заявлено, відповідні відомості суду надано не було.

Посилання апелянта що в матеріалах справи відсутні докази підтверджуючи право користування позивача спірною квартирою є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Твердження апелянта, що відповідач не була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду з урахуванням обставин справи, оскільки згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України учасник справи якого не було належним чином повідомлено про час та дату розгляду справи має право обґрунтовувати апеляційну скаргу такою підставою і це є порушенням норм процесуального права з обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів підтверджуючих, що ОСОБА_2 уповноважувала Харківську міську раду представляти її інтереси. ОСОБА_2 не позбавлена можливості самостійно звернутись до суду з апеляційною скаргою на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги висновки судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають. При вирішенні вказаної справи суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

А.І. Колтунова