ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

23 липня 2019 року

м. Харків

справа № 635/2215/17

провадження № 22-ц/818/1650/19

Харківській апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, яка ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2019 року була залишена без руху та встановлений десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків, шляхом надання апеляційному суду квитанції про сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом неодноразово направлялися на адресу, зазначену ОСОБА_3 в апеляційній скарзі копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, проте, повернулись до апеляційного суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 170, 173, 176).

Частиною 1 статті 131 ЦК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідно п.6,7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно частини третьої статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта, самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не відповідає вимогам ст.356 ЦПК України застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, за якими у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не відповідає вимогам ст.356 ЦПК України застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, за якими у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам процесуального закону та у наданий судом десятиденний строк недоліки скарги не усунуто, апеляційну скаргу на підставі ст.357 ЦПК України належить визнати неподаною та повернути учаснику справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.185, ч.2 ст.357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу - визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: С.С. Кругова

О.В. Маміна