Провадження №2/523/3920/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Бузовський В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить зняти арешт з домоволодіння АДРЕСА_1 , накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.07.2004р. (справа №2996/-4 2004 року). Крім того зазначив, що за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «Інтер`єр -8», ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлі, про виділ 1/3 частини із загального нерухомого майна, розділ загального пайового майна та стягнення 1/3 частини внеску до статутного фонду ухвалою суду від 11.12.2016 року справа № 2-87/06 було визнано мирову угоду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту позивач зазначає, що зобов`язання передбачені умовами мирової угоди виконані в повному обсязі.

Як було роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму ВССУ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК в редакції до 17.12.2017р.). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на домоволодіння був накладений з метою забезпечення позовних вимог ухвалою суду під час розгляду цивільного позову по справі №2996/-4 2004 рік, в якій ОСОБА_1 був стороною по справі.

Порядок та умови розгляду заяви сторони по справі про скасування заходів забезпечення позову на теперішній час передбачені ст.158 ЦПК України.

Отже за вирішенням питання про скасування арешту за заявою ОСОБА_1 визначений спеціальний порядок та процедура розгляду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті провадження у справі за його позовними вимогами про зняття арешту.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.2 ст.186 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позовних вимог в порядку, передбаченому ст.158 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підписана 11.07.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Ухвала складена 11.07.2019 року.

Суддя: