Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.19 р.

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики в розмірі 70000 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 641,5 грн, інфляційні втрати в розмірі 2240 грн., а загалом 72881,5 грн.

Відзиву на заяву відповідачем не надано.

Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що на підтвердження укладення між сторонами договору позики згідно розписки від 20.12.2018 відповідачка отримала від позивача грошові кошти в розмірі 70 000 гривень, які зобов`язалась повернути до 30.12.2018 року /а.с.10/.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до положень ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3 % річних за період з 30 грудня 2018 р. по 31 грудня 2018 р. від суми боргу в розмірі 70000 грн. складають 11,51 грн., та за період з 01.01.2019 р. по 24.04.2019 від суми боргу в розмірі 70000 грн. - 655,89 грн., а всього 667,4 грн..

Сума втрат від інфляції за період прострочення зобов`язання складає 3553 грн..

Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, в розмірі заявлених позовних вимог, надані докази достатніми та переконливими.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) грн., збитки від інфляції в сумі 2240 (дві тисячі двісті сорок) грн., 3% річних в сумі 641 (шістсот сорок один) грн. 50 коп., судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., а всього 73649 ( сімдесят три тисячі шістсот сорок дев`ять) грн. 90 коп.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: