Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/731/19
Провадження № 2/483/459/2019
РІШЕННЯ
Іменем України
25 липня 2019 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Браславської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до виконавчого комітету Очаківської міської ради, Міністерства оборони України про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:
14 травня 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили: визнати за ними в рівних частках право власності на квартиру АДРЕСА_1 , у тому числі кімната площею 8, 1 кв. м., кімната площею 11, 5 кв. м., кімната площею 18, 2 кв. м., кухня площею 7, 5 кв. м., вбиральня площею 1, 1 кв. м., ванна кімната площею 2, 7 кв. м., коридор площею 8, 9 кв. м., вбудована шафа площею 1, 4 кв. м..
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 2003 році ОСОБА_4 та членам його сім`ї було видано ордер на службове житлове приміщення, а саме спірну квартиру. 16 квітня 2019 року ОСОБА_4 звернувся до державного реєстратора з метою реєстрації права власності, в чому йому було відмовлено, оскільки право власності на вказану квартиру зареєстроване за Міністерством оборони України. Оскільки невизнання його права власності, позбавляє реалізації правомочностей власника, позивач змушений звернутися з позовом до суду.
Скориставшись правом надати відзив на позовну заяву, Міністерство оборони зазначило, що спірна квартира належить до військового майна, а тому, відповідно до статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», закріплено за військовою частиною ЗСУ на праві оперативного управління. Підготовка, оформлення документів та передання у власність громадян квартир здійснюється уповноваженими на це органами приватизації, створеними при КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів, в оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Оскільки позивачі не зверталися до уповноваженого органу приватизації, їхні права не були порушені і тому підстав для задоволення позову немає (а.с. 74-76).
Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 95).
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (а.с. 92, 94).
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, і сторони не заперечують, що власником квартири АДРЕСА_2 зареєстровано Міністерство оборони України.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №163674004 від 16 квітня 2019 року, копію якої долучено до матеріалів справи, Міністерство оборони України в особі в/ч НОМЕР_1 набуло спірну квартиру у власність за договором купівлі-продажу № 01278 від 06 листопада 2003 року, укладеним на Південній товарній біржі (а.с. 24).
Зі змісту витягу з протоколу №39 засідання житлової комісії Очаківського гарнізону від 19 грудня 2003 року, затвердженого начальником Очаківського гарнізону, вбачається, що 19 грудня 2003 року затверджено рішення військової частини про надання житлової площі на підставі листа командира військової частини НОМЕР_1 № 154/18/9-2107 згідно загальної черги майору ОСОБА_4 із складом сім`ї чотири особи, а саме квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 37,8 кв.м. із зняттям з квартирного обліку після отримання ордеру (а.с. 21-22).
Відповідно до протоколу засідання житлово-побутової комісії при Очаківському міськвиконкомі № 6 від 23 грудня 2003 року, комісія вирішила рекомендувати виконавчому комітету виділити військовослужбовцю ОСОБА_5 (склад сім`ї чотири особи) квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 26-27).
Рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради №448 від 30 грудня 2003 року затверджено протокол №6 від 23 грудня 2003 року житлово-побутової комісії при Очаківському міськвиконкомі та надано житло військовослужбовцю ОСОБА_5 (склад сім`ї 4 особи) - квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 25).
На підставі ордеру на житлове приміщення № 62 від 31 грудня 2003 року ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 надано право на зайняття житлового приміщення, а саме, квартири АДРЕСА_2 (а.с. 19).
При зверненні до Міністерства оборони України з питання приватизації спірної квартири, їм було надано відповідь про необхідність звернення з цим питанням до суду (а.с. 85).
Згідно з вказаною відповіддю, договір купівлі-продажу спірної квартири, на підставі якого Міністерство набуло її у власність, був укладений на біржі, а тому визнання зазначеного правочину дійсним можливо тільки за рішенням суду.
Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не забороненим законом.
Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Отже, право позивачів на квартиру не визнається, що позбавляє їх права розпоряджатися своїм майном, оскільки право власності на спірну квартиру залишилось зареєстрованим за попереднім власником, хоча відповідно до наведених вище доказів останній передав спірну квартиру органу приватизації в особі Очаківської міської ради.
В пункті 5 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014року № 5 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як вбачається з відзиву на позовну заяву представника Міністерства оборони України, він заперечує проти задоволення позову з підстав відсутності доказів передачі позивачу спірної квартири рішенням житлової комісії військової частини, погодженим з начальником квартирно-експлуатаційної частини району. Вказані у відзиві посилання не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Відповідно до п.1 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995року № 20 (далі - Положення), це Положення встановлює порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил України.
Відповідно до п 14 Положення, що діяло на момент видачі свідоцтва позивачам, жилі приміщення військовослужбовцям надаються за рішенням житлової комісії військової частини, погодженим з начальником квартирно-експлуатаційної частини району. Списки розподілу жилої площі по військовій частині (додаток N 5 до цього Положення) з необхідними документами направляються через квартирно-експлуатаційну частину району на затвердження начальнику гарнізону. Затверджений начальником гарнізону список передається на затвердження і оформлення ордерів виконавчому комітету відповідної Ради народних депутатів, а в закритих військових містечках є підставою для оформлення ордерів квартирно-експлуатаційною частиною району.
Пунктом п. 27 Положення встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення виконавчий комітет Ради народних депутатів, а в закритих військових містечках - квартирно-експлуатаційні частини району, видають ордер на вселення в надане жиле приміщення.
Як зазначалося вище, протоколом № 39 засідання житлової комісії Очаківського гарнізону від 19 грудня 2003 року затверджено рішення військової частини про надання житлової площі на підставі листа командира військової частини НОМЕР_1 № 154/18/9-2107 згідно загальної черги ОСОБА_4 із складом сім`ї чотири особи, а саме - квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 37,8 кв.м. із зняттям з квартирного обліку після отримання ордеру. Крім того, надано список розподілу житлової площі в квартирах, що закуплені Міністерством оборони України у Очаківському гарнізоні, в якому маються відомості щодо позивача.
При ухваленні рішення щодо визнання права власності на спірну квартиру, суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-81 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні, а недоведеність заперечень - тягне за собою протилежний результат.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачі у законний спосіб набули статусу власників вищевказаної квартири, і той факт, що вони у передбачений строк не здійснили державної реєстрації права власності на спірну квартиру, не позбавляє їх цього права.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, -

в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до виконавчого комітету Очаківської міської ради, Міністерства оборони України про визнання права власності на нерухоме майно, - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_2 , 61, 7 кв. м., житловою площею 37, 8 кв. м., у тому числі кімната площею 8, 1 кв. м., кімната площею 11, 5 кв. м., кімната площею 18, 2 кв. м., кухня площею 7, 5 кв. м., вбиральня площею 1, 1 кв. м., ванна кімната площею 2, 7 кв. м., коридор площею 8, 9 кв. м., вбудована шафа площею 1, 4 кв. м.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: