ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/6234/18

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/515/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.,

секретарі: Герасименко Ю.О., Кривопиша Я.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місяця проживання дитини,

третя особа - Орган опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові ради,

дата та місце складання повного тексту рішення: 07 лютого 2019 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення нею до суду і до досягнення сином повноліття; визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 10 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова 05 червня 2018 року. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_3 Спільне проживання, ведення господарства та подружні відносини сторони припинили з квітня 2018 року та з того часу позивачка разом з дитиною проживає в двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,3 кв.м, яка на праві власності належить її матері - ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що разом з дитиною має окрему кімнату у цій квартирі, яка відповідно до акту обстеження житлових умов, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей, має всі необхідні умови для проживання та всебічного розвитку ОСОБА_5 .

Позивач працює з 02 жовтня 2017 року в ПАТ «Альфа-Банк» на посаді старшого спеціаліста відділу дистанційних продажів управління Департаменту дистанційного сервісу та продажів Відділення «Чернігівське» та повністю з часу припинення сімейних відносин самостійно утримує дитину.

ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач взагалі не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, тому вважає, що слід стягнути аліменти. Також зазначає, що на даний час сторони не можуть порозумітися з приводу спільного виховання дитини, яка після припинення фактичних шлюбних відносин проживає з нею, та вважаючи, що вона має самостійний дохід і належні умови проживання для малолітнього сина, вважає, що слід визначити місце проживання разом з нею.

23 липня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3 , разом з ним, за адресою: АДРЕСА_2 .

Зустрічний позов мотивовано тим, що угоди між сторонами щодо місця проживання дитини не досягнуто. Місце проживання дитини зареєстровано разом з батьком. Орієнтовно у квітні 2018 року ОСОБА_2 самовільно, без згоди ОСОБА_1 , забрала сина до квартири своєї матері, проте ОСОБА_1 бажає, щоб його син проживав разом з ним, вважає, що це буде найкраще відповідати інтересам дитини.

Зазначає, що йому на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 , проте проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 . Вказує, що в його квартирі, на відміну від квартири, де проживає ОСОБА_2 , облаштовано окреме спальне місце для дитини, є дитячий стіл зі стільчиками, дитячі іграшки, дитячий одяг.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що він виріс в повній сім`ї, отримав гарне виховання, має педагогічну освіту, власний бізнес та є ФОП, займаючись ремонтом побутової техніки, саме він здійснює матеріальне забезпечення свого сина - сплачує за дитячий садочок, купує необхідні речі (одяг, взуття, іграшки, ліжко, постіль, продукти харчування тощо), піклується про здоров`я дитини.

Вважає, що від народження він найбільше опікувався вихованням та розвитком сина, натомість ОСОБА_2 виросла в неповній родині, що відобразилось на її психоемоційному розвитку, не має досвіду належного виховання та піклування про дитину, працює рядовим співробітником комерційного банку, має фіксований, але невисокий рівень заробітної плати без перспектив будь-якого зростання. Звертає увагу, що ОСОБА_2 проживає у квартирі своєї матері без жодних правових підстав, які б давали їй право користуватися цим житлом.

Також ОСОБА_1 зауважує і на ту обставину, що саме він став ініціатором розірвання шлюбу, виключно у зв`язку з аморальному поведінкою ОСОБА_6 , нехтуванням нею своїми сімейними обов`язками, безвідповідальним ставленням до материнських обов`язків. Вважає, що саме він здатний забезпечити краще виховання, розвиток дитини, її матеріальне забезпечення тощо. При цьому він не має наміру жодним чином перешкоджати ОСОБА_2 спілкуватися з дитиною.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 ; стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з відповідача 704 грн. 80 коп. судового збору на користь держави. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що на даний час сторони не можуть дійти згоди з приводу проживання та спільного виховання дитини, яка після припинення фактичних шлюбних відносин між ними проживає разом з матір`ю - позивачем ОСОБА_2 , яка має самостійний дохід та створила належні умови для проживання малолітнього сина, підстав для зміни місця проживання дитини суд не знаходить, у зв`язку з чим вважає за необхідне в інтересах малолітнього ОСОБА_5 визначити місце його проживання разом з матір`ю та з урахуванням положень ст.ст.180-181 СК стягнув з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задовольнити, а у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до нього - відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не мотивовано в чому конкретно полягають інтереси дитини при визначенні її місця проживання разом з ОСОБА_2 , адже докази, якими підтверджувала свої доводи позивач за первісним позовом не відповідають дійсним обставинам, зокрема щодо акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 28 серпня 2018 року Чернігівською місцевою прокуратурою відкрито кримінальне провадження за фактом службового підроблення офіційних документів; довідка Дитячої поліклініки №2 спростована іншою довідкою цього закладу в якій зазначено, що у формі 112 не фіксується з ким дитина приходить до поліклініки, проте зафіксовано незадовільний догляд за дитиною з боку матері в період часу, коли вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною: дитина в цей період часто хворіла, мали місце забої м`яких тканин голови, потрапляння стороннього тіла в стравохід, лікування шлунку внаслідок отруєння рибою, стоматит, відставання в розвитку мови внаслідок недостатньої уваги тощо; відповідь ДНЗ №34 щодо відвідування дитячих зборів матір`ю, участь в роботі батьківського комітету групи, участь у конкурсах, тощо, спростовується інформацією завідувача ДНЗ №34 з якої вбачається, що документи на підтвердження даної інформації відсутні, як і документи про персональний склад учасників батьківських зборів у групі, про участь у конкурсах, щодо часу приходу дитини в садочок та часу, коли забирають додому, хто приводить та хто забирає.

На думку особи, яка подає апеляційну скаргу, судовий розгляд проведено формально, не забезпечено об`єктивного вирішення справи. Зокрема, судом не взято до уваги докази, надані ОСОБА_1 щодо належності йому на праві власності 1/3 частини квартири; щодо реєстрації місця проживання разом з сином, облаштування окремого спільного місця для дитини, облаштування дитячої кімнати; не взято до уваги, що він виріс в повній сім`ї, опікується вихованням та розвитком сина, що є підприємцем, має високий рівень доходу та забезпечує сина. Посилається на ту обставину, що ОСОБА_2 виросла в неповній родині, та на його думку, не має досвіду належного виховання та піклування про дитину, працює рядовим співробітником, має невисокий рівень заробітної плати, проживає в квартирі матері без реєстрації, веде себе аморально, нехтує сімейними обов`язками, безвідповідальна. Зауважує, що ОСОБА_2 перебуває у стані вагітності та після народження другої дитини не зможе належним чином виховувати малолітнього сина та й на даний час неналежно доглядає сина, дитина двічі перебувала на стаціонарному лікуванні, постійно хворіє ГРВІ. Вказує, що суд першої інстанції не надав правової оцінки показам свідків, психодіагностичному обстеженню дитини.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на порушення судом норм матеріального права, зокрема щодо рівності прав матері і батька щодо дитини, не враховано практику ЄСПЛ, яка як джерело права є обов`язковою при застосування судами України та не враховано інтереси дитини.

ОСОБА_1 також посилається на порушення норм процесуального права, які полягають у задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_2 ; відмові у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справи фотокарток, які доводять його піклування про сина та відсутність такого з боку позивача; порушення ст.91 ЦПК України, судом ухвала про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду не виносилась і справу було розглянуто повністю і ухвалено оскаржуване рішення в підготовчому провадження, що суперечить процесуальному закону; технічних запис судового процесу не відповідає журналу судового засідання за 02 жовтня 2018 року та 29 листопада 2018 року під час якого був допитаний ключовий свідок ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_1 подав доповнення до апеляційної скарги, які полягають у оскарженні ухвали судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 березня 2019 року, якою відмовлено у посвідченні зауважень адвоката Красненка Ю.В. щодо неправильності та неповноти технічного запису судового засідання та протоколу судового засідання, які просить включити до апеляційної скарги. Посилається, що ухвалу суду про закриття підготовчого провадження оголошував не суд, а секретар судового засідання; у протоколі за 02 жовтня 2018 року під час надання пояснень свідка ОСОБА_8 записана дія «початок звукозапису» та «питань немає»; у всіх протоколах судових засідань серійні номери компакт-дисків архівних (робочих) копій фонограм відсутні, проте вказані в електронних версіях; датою створення архівних копій фонограм всіх судових засідань є 28 лютого 2019 року - дата проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення; відсутності серійних номерів на дисках; відсутності звуку в судовому засіданні 29 листопада 2018 року.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Відзив мотивований тим, що вона жодного разу не створювала перешкоди в спілкуванні ОСОБА_1 з сином, що доводи апеляційної скарги зводяться до надуманого бруду і обмовлянь на її адресу, що відповідач намагається створити штучні докази по справі, зокрема, поданням безпідставної заяви про розбещення малолітнього, в той же час даючи пояснення в суді, що коли дитина з матір`ю, він спокійний і не переживає, бо вона є хорошою матір`ю, а також спотворення всіх фактів. Зазначає, що дитина хворіє не більше, ніж всі діти в його віці та розвивається згідно свого віку, швидко сприймає нову інформацію, має логічне мислення, відвідує заняття з англійської мови, тому свідчення батьків ОСОБА_1 надумані; вказує, що вона також має вищу освіту; з осені 2018 року вона сплачує за дитячий садок та заняття дитини з англійської мови; вважає, що саме апелянт при розгляді справи в суді зловживав своїми процесуальними правами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 червня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 вересня 2011 року відділом державної реєстрації цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1642 розірвано (а.с.9 т.1).

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2014 року (а.с.4 т.1).

Згідно Ату обстеження умов проживання від 23 травня 2018 року, складеного головними спеціалістами служби у справах дітей ОСОБА_26. та ОСОБА_11 на підставі заяви ОСОБА_2 з метою обстеження умов проживання дитини, проведено обстеження умов проживання по АДРЕСА_1 . квартира розміщена на 4 поверсі 9-поверхового будинку, складається з 2 кімнат загальною площею 48,3 кв.м., квартира приватна, належить ОСОБА_4 Квартира утримується в гарному санітарному стані, обладнана необхідними меблями та сучасною побутовою технікою. Дитина проживає в кімнаті з матір`ю. В кімнаті є диван, дві шафи, кутовий стіл, комод, дитина забезпечена одягом та взуттям за сезоном. За цією адресою проживають малолітній ОСОБА_3 , його мати ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_12 . В сім`ї гарні доброзичливі відносини, спільно проводять вільний час, святкують свята. В квартирі створені належні умови для проживання та всебічного розвитку ОСОБА_3 (а.с.5 т.1)

Згідно повідомлення Дитячої поліклініки №2 від 12 червня 2018 року, дитина ОСОБА_3 спостерігається в дитячій поліклініці з народження. За свідченням медичних працівників та фактичних даних з історії розвитку дитини ф.112 догляд за дитиною здійснює його мати: вчасно приводить на профілактичні огляді та щеплення, здійснює нагляд за хворою дитиною, належним чином виконує рекомендації лікаря (а.с.6 т.1).

ОСОБА_2 працює у ПАТ «Альфа-Банк» на посаді старшого спеціаліста відділу дистанційних продажів управління Департаменту дистанційного сервісу продажів відділення «Чернігівське» з 02 жовтня 2017 року (а.с.7 т.1). За місцем роботи ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с.8 т.1).

Згідно довідки про доходи, ОСОБА_2 за період з грудня 2017 року по травень 2018 року отримала 31 282 грн. 98 коп. заробітної плати (а.с.83 т.1) та 35129 грн. 33 коп. за період з січня 2018 року по червень 2018 року (а.с.131 т.1).

За інформацією Чернігівського дошкільного навчального закладу №4 «Калинонька» ОСОБА_3 відвідує дошкільний навчальний заклад з 01 вересня 2016 року, а саме групу раннього віку №4. Зі слів вихователя в 2016-2017 навчальному році дитину частіше всього забирала із садочка мати. Також мати відвідувала батьківські збори та вела активну діяльність в роботі батьківського комітету групи, брала участь у конкурсах, які організовувались у дошкільному закладі. Батько частіше приводив дитину до групи, але не своєчасно: о 10.00 - 10.30 годин. Бувало, що приводив одразу на тиху годину о 12.00 год. Забирали дитину завжди вчасно. У 2017-2018 навчальному році ОСОБА_13 відвідує молодшу групу №9 та зі слів вихователя на протязі року частіше всього дитину забирала бабуся з боку матері, а розпочинаючи з весни - дідусь з боку батька. Приводив дитину частіше батько о 09.00, о 10.00 год. Забирають дитину своєчасно до 18.00 год. Батьківські збори відвідувала мати (а.с.84 т.1).

ОСОБА_14 має диплом спеціаліста з економіки підприємств після закінчення вищого учбового закладу (а.с.145-146 т.1, 101-102 т.2).

Згідно акту обстеження умов проживання від 20 червня 2018 року складеного головними спеціалістами служби у справах дітей ОСОБА_26 та ОСОБА_11 на підставі заяви відповідача ОСОБА_1 , проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 . жило розміщене на 3 поверсі 9-поверхового будинку, складається з 1 кімнати загальною площею 33,9 кв.м. Квартира утримується в гарному санітарному стані, облаштована необхідними меблями та побутовою технікою. Для дитини є окреме спальне місце, дитячий столик зі стільчиком, дитячі іграшки, дитячий одяг. За даною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 , мешкає окремо. В сім`ї гарні, доброзичливі відносини. В квартирі є умови для проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.31, 99 т.1). ОСОБА_1 надано фотокартки квартири (а.с.32-34 т.1).

Згідно довідки про склад сім`ї в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_7 , квартиронаймач, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_3 - онук, ОСОБА_2 - невістка (а.с.35, 100 т.1).

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 09 липня 2015 року (а.с.37, 105 т.1).

ОСОБА_1 також надані характеристики з гімназії гуманітарно-естетичного профілю №31 м.Чернігова, від ФОП ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , згідно яких характеризується позитивно (а.с.38-41, 109-111 т.1).

Згідно довідко про доходи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року отримав дохід в сумі 61527 грн., з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року - 30000 грн. (а.с.42, 43, 106, 107 т.1).

Також ОСОБА_1 має диплом (а.с.44, 108 т.1), свідоцтво про присвоєння робітничої кваліфікації (а.с.45 т.1) сертифікати (а.с.46, 47, 48 т.1).

Згідно роздруківки квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 сплачував за послуги з газопостачання 20 червня 2018 року (а.с.49 т.1), яка не впливає на розгляд справи, оскільки на той час шлюб між сторонами вже розірвано.

Згідно роздруківок квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 сплачував за дитячий садок з січня 2018 року по липень 2018 року, а також в листопаді, жовтні, серпні, липні 2017 року (а.с.50-55, 56-59, 92-96, 97 т.1).

Згідно відповіді на звернення ОСОБА_1 головним лікарем Дитячої поліклініки №2 повідомлено, що у ф.112 історії розвитку дитини, зазвичай не відмічається з ким дитина відвідує поліклініку, але у даному випадку дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 травня 2018 року була зроблена реакція Манту , дозвіл на яку підписаний батьком. У ф.112 зафіксовано випадок захворювання дитини з 13 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року, але немає відмітки хто саме приводив дитину до дитячої поліклініки, довідка по нагляду за хворою дитиною нікому не видавалась (а.с.112 т.1).

Також Дитячою поліклінікою №2 надано відповідь від 06 серпня 2018 року з якої вбачається, що згоду щодо щеплень дитини надавала мати 29 травня 2014 року, 16 жовтня 2014 року, 10 грудня 2014 року, 14 січня 2015 року, 19 лютого 2015 року, 26 березня 2015 року, 21 травня 2015 року, 27 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 18 лютого 2016 року, 30 травня 2016 року (а.с.164 т.1).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира по АДРЕСА_5 вцілому належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_20 ,. ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в рівних частинах (а.с.117 т.1).

За інформацією Чернігівського дошкільного навчального закладу №4 «Калинонька» на адвокатський запит зазначено, що відповідь на адвокатський запит адвоката Шолох О.В. зазначена зі слів вихователів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 Документи на підтвердження даної інформації відсутні, оскільки вони не передбачені Примірною інструкцією з діловодства у дошкільних навчальних закладах. Також надано копії табелів відвідувань ОСОБА_3 . ДНЗ та копії протоколів батьківських зборів в групах. Інші відомості відсутні, оскільки не передбачені Примірною інструкцією (а.с.166-167, 168-181 т.1).

Вбачається, що Громадською організацією «Чернігівська міська асоціація «Конкордія» було проведено психодіагностичне обстеження малолітнього ОСОБА_3 за результатами якого виявлено, що ступінь психологічної близькості, сформований у свідомості хлопчика, значно вищий до батька ніж до матері. Виявлено також сформований у свідомості дитячої психіки образ «єдиної сім`ї», що може вказувати на потребу спостерігати приклади конструктивних відносин між своїми батьками і мати змогу вільно взаємодіяти з кожним із них. Відсутність конструктивних взаємовідносин між батьками може впливати на зростання психоемоційного навантаження на психіку дитини у зв`язку з його нерозумінням «світу дорослих проблем» і, як наслідок, привести до негативних психологічних проявів тривожності, ознак невротичних проявів у поведінці, певної психосоматики тощо. В даний час хлопчик знаходиться на етапі переживання ним вікової «кризи 4-5 років», пов`язаної із формуванням гендерної ідентичності. І саме особа батька, ступінь його присутності в житті хлопчика визначають його подальший гармонійний особистісний і психоемоційний розвиток (а.с.124 т.1).

Відповідно ж до Висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконком районної у міста ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього з матір`ю - ОСОБА_2 (а.с.190 т.1).

В матеріалах справи також наявні товарний чек №133 про придбання ліжка, матрацу та н-к на загальну суму 7590 грн. (а.с.36, 98 т.1), не заповнений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини (а.с.60-63 т.1), виписки з медичної карти дитини (а.с.64-68, 101-103, 165 т.1), пояснення ОСОБА_17 щодо дружини ОСОБА_1 (а.с.69 т.1), копії фотокарток дозвілля сім`ї ОСОБА_1 (а.с.70-79, 113-116 т.1), звернення ОСОБА_7 з заявою до органу опіки та піклування про повернення онука за місцем реєстрації (а.с.153 т.1), звернення ОСОБА_1 до органу опіки та піклування (а.с.154 т.1), а також копії рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову до ВК Деснянської районної у м.Чернігові ради про визнання рішення протиправним та його скасування (а.с.220 т.1), відповідь щодо виклику швидкої (а.с.185-188 т.1), відповідь КНП «Пологовий будинок» ЧМР від 07 грудня 2018 року та Чернігівської міської лікарні №2 від 10 грудня 2018 року щодо відмови у наданні інформації про стан здоров`я ОСОБА_2 на запит адвоката Красненка Ю.В. (а.с.236 т.1).

Вбачається також, що між батьками існує особиста неприязнь та суттєвий спір щодо місця проживання дитини. Так ОСОБА_2 02 серпня 2018 року зверталась до поліції з заявою про злочин, оскільки ОСОБА_1 не повернув дитину в обумовлений час (а.с.129-130 т.1). Згідно Висновку про результати перевірки заявниці рекомендовано звернутися до служби в справах дітей та суду (а.с.163 т.1).

Згідно заяви ОСОБА_2 про спричинення їй тілесних ушкоджень від 23 серпня 2018 року також відкрито кримінальне провадження (142-143 т.1).

ОСОБА_1 звертався до місцевої прокуратури з заявою про скоєння кримінальних правопорушень ОСОБА_2 (а.с.155 т.1), на що отримав повідомлення про розпочате кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КК України (а.с.156 т.1). Також ОСОБА_1 звернувся до місцевої прокуратури з заявою на неправомірні дії посадових осіб Деснянської районної у м.Чернігові ради (а.с.157-158 т.1) та отримав повідомлення про розпочате кримінальне провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (а.с.159 т.1). ОСОБА_1 27 серпня 2017 року звертався до виконавчого комітету Деснянської районної у м.Чернігові ради про доцільність визначення місця проживання дитини з ним (а.с.160-161 т.1) та подано повідомлення про факт підроблення документів (а.с.162 т.1).

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції надано фотокартки з його персональним поясненням кожній з них (а.с.34-52, 132-136, 143, 147, 166-212, 221 т.2); письмові пояснення сім`ї ОСОБА_23 (а.с.138 т.2), грамоти ОСОБА_7 (а.с.141-142 т.2), повідомлення про закриття кримінального провадження (а.с.148 т.2), декларації ОСОБА_4 (а.с.149-153, 154-157 т.2), копію витягу з рішення виконавчого комітету Деснянської районної у м.Чернігові ради від 10 вересня 2018 року про розв`язання спорів між батьками щодо виховання дітей (а.с.160 т.2), копію висновку виконавчого комітету Деснянської районної у м.Чернігові ради щодо визнання місця проживання дитини та відповіді ОСОБА_1 . Деснянської районної у м.Чернігові ради від 23 липня 2018 року, де допущені описки (а.с.161, 162 т.2); інформацію щодо зареєстрованих осіб по АДРЕСА_6 АДРЕСА_5 (а.с.163, 164, 165 т.2), копію документів про отримання та погашення кредиту (а.с.213, 214 т.2), копії товарних чеків (а.с.215 т.2), копія звернення до поліції ОСОБА_1 про перешкоди у спілкуванні з дитиною та копії висновків за результатами перевірки звернень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.217, 218, 218, 219, 220 т.2)

ОСОБА_2 до відзиву на апеляційну скаргу прикладено результати обстеження дитини, консультативні висновки (а.с.103, 104, 105, 106 т.2), копію витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань з якого вбачається, що за фактом розбещення малолітнього ОСОБА_3 його матір`ю провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.107 т.2), фотокартки дозвілля родини (а.с.108-1107 т.2); квитанції про сплату за садочок та послуги англійської мови (а.с.118-120 т.2).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій ст.10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

В статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини , сім`ї, свого народу та Батьківщини.

Положеннями ст.161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до результатів психодіагностичного обстеження дитини ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого виявлено, що ступінь психологічної близькості, сформований у свідомості хлопчика, значно вищий до батька ніж до матері та на який посилається в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не приймається апеляційним судом до уваги, оскільки результат надано ГО «Чернігівська міська асоціація «Конкордія», проте не надано документів на підтвердження дозволу проведення такого дослідження на підтвердження кваліфікації осіб, які його проводили. Крім того, вбачається, що адвокат Карсненко Ю.В. звернувся до даної організації з запитом про здійснення психодіагностичного дослідження дитини 01 серпня 2018 року, а результат надано вже 02 серпня 2018 року. Неможливо встановити за участю кого з батьків проводилось дослідження, де, яким чином тощо.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності доказів ОСОБА_2 обставинам справи спростовуються матеріалами справи. Так, акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 , є належним доказом умов проживання даної родини, адже з моменту відкриття кримінального провадження за фактом службового підроблення документів пройшов майже рік і будь-яких доказів неправомірності складеного акту ОСОБА_1 надано не було.

Також довідка Дитячої поліклініки №2 від 12 червня 2018 року не спростовується іншою довідкою від 06 серпня 2018 року цього закладу, оскільки вбачається, що саме згода матері була зафіксована при здійсненні щеплень дитині в більшості випадків, тобто одинадцять разів, в той час як згода батька зафіксована один раз - 07 травня 2018 року, що не підтверджує догляд за дитиною саме батьком. Колегія суддів погоджується з запереченнями ОСОБА_2 , наданими у відзиві на апеляційну скаргу, що дитина хворіє не більше ніж інші діти. В даному випадку ОСОБА_1 намагається перекрутити факти та висвітлити матір з гіршого боку.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність відповіді ДНЗ №4 щодо відвідування дитячих зборів матір`ю, участь в роботі батьківського комітету групи, участь у конкурсах, яка, на думку ОСОБА_1 , спростовується інформацією завідувача ДНЗ №4 від 03 серпня 2018 року, не заслуговують на увагу, оскільки саме у даній відповіді роз`яснено, що попередня інформація надана зі слів вихователів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , проте документи на підтвердження даної інформації відсутні, так як не передбачені Примірною інструкцією з діловодства у дошкільних навчальних закладах.

Доводи апеляційної скарги, що судом не взяті до уваги докази, надані ОСОБА_1 щодо належності йому на праві власності 1/3 частини квартири; щодо реєстрації місця проживання разом з сином, облаштування окремого спільного місця для дитини, облаштування дитячої кімнати; не взято до уваги, що він виріс в повній сім`ї, опікується вихованням та розвитком сина, що є ФОП, має високий рівень доходу та забезпечує сина - не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони дослідженні судом і рішення ухвалювалось з їх урахуванням.

Апеляційним судом достовірно встановлено та констатовано, що між сторонами протягом тривалого часу існує спір щодо місця проживання дитини. Як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 неодноразово зверталися до відділу поліції, органу опіки та піклування, прокуратури з заявами, що стосуються визначення місця проживання дитини.

Проте також встановлено наявність приблизно однакових належних матеріально-побутових умов як у матері, так і у батька для проживання дитини. Адже вбачається, що мати дитини - ОСОБА_2 проживала у двокімнатній квартирі, разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , а на даний час проживає в даній квартирі разом зі своїм новим чоловіком та новонародженою донькою, про що надано пояснення в суді апеляційної інстанції. Батько ж проживає в однокімнатній квартирі, в якій також прописаний син ОСОБА_25 .

Оцінивши докази надані сторонами про доходи, апеляційний суд також констатує, що щомісячній дохід кожного з батьків приблизно однаковий. Кожен з батьків доглядає за дитиною, опікується нею, намагається дати дитині найкраще, проте спір між ними фактично вийшов за межі інтересів дитини та стосується конфлікту між сторонами, який в більшій мірі стимулюється ОСОБА_1 , враховуючи кількість образ, які висловлені стосовно колишньої дружини не лише в апеляційній скарзі, а й при розгляді справи судом першої інстанції. Наприклад, апеляційний суд, оглянувши та дослідивши всі надані ОСОБА_1 фотографії, не знаходить проявів будь-якої аморальної поведінки ОСОБА_2 , яка б негативно впливала на розвиток дитини.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення доводи відповідача щодо перебування матері ОСОБА_5 в стані вагітності, незрозуміло чому ОСОБА_1 вирішив, що при народженні другої дитини мати буде неналежно доглядати сина. При цьому апеляційний суд зауважує, що наявність в сім`ї ОСОБА_2 ще однієї дитини не лише не погіршить відношення до сина, а навпаки, позивачка матиме можливість більше часу приділяти дітям, оскільки перебуватиме у відпустці по догляду за диною до досягнення трьох років, в той час як ОСОБА_1 працює за ненормованим робочим часом, має мінливий дохід, проживає сам і фактично не зможе достатньо приділяти увагу сину. При цьому суд встановив також, що в той час, як догляд за сином здійснював ОСОБА_1 , ОСОБА_5 приводив в садочок лише о 10-12 год., а забирали вчасно його батьки - дід і баба.

Крім того, хоча законом фактично і не передбачено заборони на розлучення братів і сестер при визначенні місця проживання, проте, суд враховує положення ст.210 СК України, яка містить застереження про роз`єднання брата, сестри при усиновленні.

Апеляційний суд також враховує висновок органу опіки та піклування Деснянської районної у м.Чернігові ради про визначення місця проживання дитини саме з матір`ю. Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд першої інстанції при вирішенні спору надав першочергове значення саме найкращими інтересами дитини.

Доводи апеляційної скарги, що не враховано рівності прав матері і батька щодо дитини, не враховано практику ЄСПЛ, також не приймаються апеляційним судом до уваги адже при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції саме з першочерговим урахуванням інтересів дитини, правильно вказав, що саме на даний час нема підстав для зміни місця проживання дитини, яка проживає з матір`ю, яка в свою чергу добросовісно виконує батьківські обов`язки, які полягають у створенні для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним.

Апеляційний суд звертає увагу ОСОБА_1 , що визначивши місце проживання дитини з матір`ю, батько не позбавлений права спілкуватися з дитиною та крім того сторони фактично є сусідами, мають змогу спілкуватися, необхідності у подоланні значної відстані для можливості побачити свою дитину у ОСОБА_1 не буде. Визначення місця проживання дитини з матір`ю не можна тлумачити як наявність у матері переваги перед батьком, оскільки батько дитини у такому випадку не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною.

Суд першої інстанції у своїх висновках хоча і послався на статтю 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, про те, що дитина може бути розлучена з матір`ю лише у виняткових випадках, яка не має обов`язкового характеру, оскільки саме Конвенція про права дитини, у якій реалізовано принцип примату інтересів дитини понад усім, ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, її норми є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України, проте даний висновок не призвів до неправильного вирішення справи по суті, оскільки суд першої інстанції виходив саме з переважного інтересу дитини понад усім нормам.

Щодо посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, зокрема які полягають у задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_2 , то слід зазначити, що суд першої інстанції при розгляді справи надавав рівні права як позивачу за первісним позовом, так і позивачу за зустрічним позовом для надання доказів, якими вони мотивують свої вимоги та заперечення. Більш того, вбачається, що після закінчення підготовчого провадження в більшій мірі саме ОСОБА_1 були подані та прийняті судом додаткові докази та що судом було повторно допитано свідків відповідача.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відмову у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи фотокарток, які на його думку доводять його піклування про сина та відсутність такого з боку позивача, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення. Дані фотографії оглянуті апеляційним судом, їм надана належна оцінка, проте суд не може погодитись з думкою позивача за зустрічним позовом, що вони підтверджують відсутність піклування матері про свою дитину. Також апеляційний суд не приймає фотографії, надані ОСОБА_1 в судові засідання вже апеляційного суду, оскільки дані фото не підтверджують і не спростовують доводи сторін та правильність рішення суду першої інстанції.

Доводи про порушення ст.91 ЦПК України, а саме, що судом ухвала про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду не виносилась, є непереконливими з огляду на те, що дані доводи є лише припущенням ОСОБА_1 та нічим не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги, що технічний запис судового процесу не відповідає журналу судового засідання за 02 жовтня 2018 року та 29 листопада 2018 року під час якого був допитаний ключовий свідок ОСОБА_7 , також не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки в матеріалах справи наявний акт про неможливість відтворення в повному обсязі оригіналу запису за 29 листопада 2018 року та свідкам сторони ОСОБА_1 надано можливість надати повторні свідчення.

Перевіривши доповнення до апеляційної скарги, які полягають у оскарженні ухвали судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 березня 2019 року, якою відмовлено у посвідченні зауважень адвоката Красненка Ю.В. щодо неправильності та неповноти технічного запису судового засідання та протоколу судового засідання, є безпідставним оскільки як убачається з матеріалів справи, а зокрема з ухвали судді, протоколи судових засідань в повній мірі відображають хід судового засідання, містять назву процесуальної дії та час її вчинення.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, фактично зводяться до переоцінки доказів.

Виходячи із обставин справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування дитини з обома батьками, за відсутності доказів на підтвердження того, що проживання дитини з матір`ю поставить ОСОБА_5 під загрозу заподіяння фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_24 з матір`ю, дотримавшись норм матеріального і процесуального права.

Також суд, керуючись висновками ЄСПЛ у вищезгаданих справах, зобов`язаний приймати до уваги поведінку ОСОБА_1 , конфліктну, недоброзичливу до колишньої дружини, оскільки поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: