ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 501/2022/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/5303/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря-Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 березня 2019 року у складі судді Петрюченко М.І.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Чорноморської міської ради про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року по 17 серпня 2010 року,мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з моменту припинення відносин у 2010 році постійно проживає з нею.

Зазначала, що ОСОБА_2 з 2013 року дотепер повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я малолітнього сина, його фізичний та духовний розвиток, не готує сина до самостійного життя, не приймає участь у додаткових витратах на нього. За цей період він не відвідував сина, не привітав жодного разу з будь-яким святом, не купував дитині продукти харчування, одяг. Фактично син не пам`ятає свого батька. За час перебування сина в дитячому садочку, в загальноосвітній та спортивній школах жодного разу до цих закладів не приходив, не відвідував батьківські збори, розвитком та поведінкою сина не цікавився.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила:

-позбавити ОСОБА_2 батьківських прав;

-змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Білгород-Дністровського

районного суду Одеської області від 17 серпня 2010 року на утримання сина з 1/4 частини від усіх видів доходів, на тверду грошову суму у розмірі 1600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (т.1а.с.1-4)

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши, що неправомірними діями колишньої дружини йому створюються штучні перешкоди, внаслідок чого він позбавлений можливості бачити сина та брати участь у його вихованні.

Відповідач звернувся до суду із зустрічними позовами до ОСОБА_1 про визначення способу його участі у вихованні дитини, зобов`язавши ОСОБА_1 не перешкоджати йому у спілкуванні з сином, визначивши наступні способи його участі у спілкуванні та вихованні сина, шляхом:

-перебування дитини з ним щосуботи кожного місяця з 08 год. до 18 год. без присутності відповідачки;

-за попередньою домовленістю з відповідачкою 15 календарних днів влітку, по п`ять календарних днів восени, взимку та весною кожного року в період канікул для спільного відпочинку та оздоровлення дитини разом з ним та з можливістю перебування дитини за його місцем проживання;

-зустрічі з дитиною у її день народження протягом 4 годин, без присутності матері дитини;

-надання можливості необмеженого особистого спілкування з сином шляхом телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку (т.1а.с.47-50).

Крім того, ОСОБА_2 також просив суд визначити місце проживання сина за місцем свого проживання батька в м.Херсоні (т.1а.с.102-104).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Чорноморської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягується на підставі рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 17 серпня 2010 року з 1/4 частини усіх видів доходів на тверду грошову суму у розмірі 1600 грн. щомісячно на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня подачі позову до суду, з 22 вересня 2017 року і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відмовлено.

У зустрічних позовах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини; встановлення графіку спілкування з дитиною відмовлено (т.1а.с.233-245).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_12в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду про відмову у позові в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та ухвалити нове рішення про задоволення цієї вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував:

-бажання сина ОСОБА_3 на усиновлення його вітчимом ОСОБА_6 ,

-відсутність піклування та уваги з боку відповідача до сина;

-висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

ОСОБА_2 та його представник рішення суду першої інстанції не оскаржили та відзив на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку та представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_7 в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд першої інстанції не взяв до уваги посилання позивачки про те, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів; жодного разу за час перебування сина у дитячому садочку не приходив, не відвідував батьківські збори, розвитком та поведінкою суду ніколи не цікавився, а також не взяв до уваги думку дитини, та виходив, зокрема, з того, що наведені нижче обставини про те, що :

-позивачка не навела в судовому засіданні відповідних обставин та дійсної мети позбавлення відповідача батьківських прав;

-у справі відсутні докази, що ОСОБА_2 притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо дитини та вчиняв насильство відносно неї;

-відповідачу ніколи раніше не виносились попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків і його поведінка не була предметом розгляду компетентними органами;

-ОСОБА_2 висловив бажання приймати участь у вихованні сина;

-згідно висновку органу опіки та піклування в особі виконкому Чорноморської міської

ради Одеської області недоцільно позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав;

-позбавлення батьківства є крайнім заходом та вимагає обов`язкового дослідження можливості застосування інших, менш радикальних заходів,

у своїй сукупності не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав.

Погоджуючись з висновком суду про відмову у позові ОСОБА_1 в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, колегія суддів вважає, що мотиви суду першої інстанції в частині оцінки висновку органу опіки та піклування від 20 лютого 2018 року є помилковими, про що докладно буде викладено нижче.

Так, обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст.150 СК України, оскільки батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України).

Відповідно до п.2ч.1ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року по 17 серпня 2010 року. Шлюб розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 серпня 2010 року (т.1а.с.9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 (т.1а.с.11).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку до повноліття сина, про що 05 грудня 2012 року відкрито виконавче провадження відділом державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ (т.1а.с.54).

Дані про те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання сина та має заборгованість зі сплати аліментів матеріали справи не містять.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому народилась дочка, та змінила прізвище на ОСОБА_1 (т.1а.с.12).

Висновком органу опіки та піклування в особі виконкому Чорноморської міської ради Одеської області від 20 лютого 2018 року визначено за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 при умові надання ОСОБА_1 всіх необхідних доказів безпідставного невиконання батьком дитини своїх батьківських обов`язків (т.1а.с.42-43).

ОСОБА_2 є військовим пенсіонером, інших доходів, крім пенсії, не має.

Від другого шлюбу ОСОБА_2 має малолітню дочку, крім якої він утримує і непрацездатну дружину.

17 квітня 2015 року ОСОБА_2 звертався із заявою до Дніпровського РВ ГУ МВС України в Херсонській області щодо факту перешкоджання йому в спілкуванні з дитиною з боку відповідачки. За результатами перевірки його заяви було встановлено, що ОСОБА_1 разом з сином мешкають в АДРЕСА_1 . (т.1а.с.52).

11 травня 2015 року Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 було повідомлено, що наприкінці грудня 2014 року ОСОБА_1 продала належну їй квартиру та з малолітнім сином переїхала проживати в другий населений пункт, адресу свого нового місця проживання ОСОБА_1 нікому не повідомила. Встановити її місце проживання правоохоронним органам не вдалося (т.1а.с.53).

Як стверджує ОСОБА_2 саме з цього часу з вини ОСОБА_1 він фактично не бачив сина та був позбавлений можливості спілкуватися з ним.

Разом з тим, він бажає приймати участь у спілкуванні з сином та його вихованні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 показала, що:

-вона дійсно протягом 2010-2019 років неодноразово змінювала своє місце проживання, проживаючи в містах Білгород -Дністровський, Чорноморську і Києві, та при цьому її адреса відповідачу не була відома. Позивачка також показала, що у Києві вона проживала із сім`єю з серпня 2017 року по травень 2019 року;

-за вказаним нею у позовній заяві адресом: АДРЕСА_3 .

Зазначені обставини, у сукупності із доказами, наданими ОСОБА_2 про його звернення до правоохоронних органів щодо встановлення місця знаходження сина, підтверджують доводи відповідача про створення позивачкою штучних перешкод для спілкування з сином.

Апеляційним судом також встановлено, що згідно висновку органу опіки та піклування в особі виконкому Чорноморської міської ради Одеської області від 20 лютого 2018 року визначено за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 при умові надання ОСОБА_1 всіх необхідних доказів безпідставного невиконання батьком дитини своїх батьківських обов`язків.

При цьому у висновку зазначено, що після розірвання шлюбу між сторонами малолітній ОСОБА_3 залишився проживати в сім`ї матері за адресою: АДРЕСА_3 , в той час як після розірвання шлюбу, протягом 2010-2012 років, позивачка з дитиною проживали у м. Білгород-Дністровський.

Крім того, згідно наведених вище показань позивачки в суді апеляційної інстанції, випливає, що висновок органу опіки та піклування від 20 лютого 2018 року складений під час проживання сім`ї ОСОБА_1 , в тому числі й малолітнього сина ОСОБА_3 , у Києві.

Апеляційний суд також зазначає, що зазначений висновок органу опіки та піклування не скріплений круглою гербовою печаткою Чорноморської міської ради та до нього не додані матеріали (крім довідки спеціаліста служби у справах дітей Висоцької К.І. про встановлення думки дитини щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав), на підставі яких орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (т.1а.с.42-43,44).

Враховуючи наведене, висновок органу опіки та піклування від 20 лютого 2018 року, а також довідка спеціаліста служби у справах дітей Висоцької К.І. про встановлення думки дитини щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, не можуть вважатися допустимими доказами у розумінні ст.78 ЦПК України, а тому до уваги не приймаються.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні вказаної вимоги.

Інші доводи скарги правильність висновку суду першої інстанції в частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав не спростовують.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 березня 2019 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Чорноморської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 липня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков