Справа № 464/4214/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/637/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення(виклику) учасників справи цивільну справу № 464/4214/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 січня 2019 року ухваленого судом у складі судді Чорної С.З. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту № б/н від 19.08.2013 в розмірі 19 283,75 грн. та понесених судових витрат в сумі 1762 грн.

Позов обґрунтовує позов тим, що відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, отримані кредитні кошти не повернула, відсотки та комісію за користування кредитом не сплатила. В зв`язку з порушенням боргових зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку та сплачений судовий збір.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, юридична адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.08.2013 в розмірі 11960,47 грн., з яких: тіло кредиту - 8137,55 грн.; проценти за користування кредитом - 2428,46 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 894,46 грн. та судові витрати в розмірі 1092, 44 гривень.

В решті позовних вимог про стягнення пені відмовлено.

Рішення оскаржив представник відповідача Сторонський І.О. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене при неповно з`ясованих обставинах справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконним та необгрунтованим. Стверджує, що вказана заборгованість за кредитним договором виникла не з вини відповідача ОСОБА_1 , а стала наслідком неправомірних дій невістки відповідача - ОСОБА_3 , яка таємно від відповідача протягом 2017 року викрала кредитну карту та неодноразово знімала кошти і використовувала їх на власні потреби. Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 10 травня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 12467 грн.(заборгованість та відсотки по кредиту). Дана грошова сума винною особою відповідачу не сплачена. Таким чином сума заборгованості виникла не з вини відповідача чого не було досліджено судом першої інстанції. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок. Зазначає, що суд розглянув справу у відсутності відповідача, чим позбавив її права на подання доказів. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі становить 19283,75 грн. апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Частинами 4,5 ст.268 ЦПК України встановлено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

19.08.2013 між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н про надання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 8000,00 грн. на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному офіційному банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується заявою позичальника складеною в день оформлення даного кредитного договору. Відповідач ознайомилась та погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг. Позивач, як кредитор, прийнятті на себе зобов`язання по кредитному договору виконав у повному обсязі, видавши позичальнику кредитну платіжну картку з визначеним лімітом кредитних коштів.

Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У відповідності до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із положеннями Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Також, згідно вказаних умов встановлено, що в разі невиконання зобов`язань за вказаних договором, на вимогу банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі процентного кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.08.2013 року по 27.11.2018 року (а.с.54) встановлено, що відповідач умов кредитного договору належним чином не виконувала, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, які встановлені умовами і правилами надання банківських послуг.

З представленого позивачем розрахунку заборгованості, якого відповідач не спростувала загальна сума боргу за кредитним договором станом на 21.06.2018 становить 19 283,75 грн., з яких: тіло кредиту - 8137,55 грн.; проценти за користування кредитом - 2428,46 грн.; пеня - 7323,28 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 894,46 грн. - штраф (процентна складова).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач прострочила погашення поточних/боргових платежів кредиту та нарахованих відсотків, вчасно не повернула отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов`язань та стягнув заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, процентах та штрафів (фіксована частина та процентна складова), що в сумі становить 11960, 47 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення пені в розмірі 7323,28 грн. суд першої інстанції дійшов висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором суперечить положенням закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такі висновки суду є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість виникла не з вини відповідачки, а тому остання не повинна нести відповідальності за повернення коштів у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з п.1.1.1.59 Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов)- ПІН (персональний ідентифікаційний номер) - код відомий тільки власнику платіжної картки.

У п.п.1.1.2.10, 1.1.2.11 Умов визначено, що клієнт зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання втрати (викрадення) карти або їхнього незаконного використання. Інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти або її незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків звернутися в відділення банку за відповідними телефонами.

Згідно з п.п.5,6,7 розділу VI Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками Постанови НБУ №705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (в редакції чинній на час здійснення операцій за карткою) користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомити емітента про операції, які не виконувались користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Натомість відповідач вказаних умов не виконала, не дотрималася обов`язку щодо збереження карти та повідомлення банку про втрату контролю над банківською картою, а тому відповідальність за завданні збитки від здійснення операцій несе користувач карти в даному випадку відповідач ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи у відсутності відповідача, чим позбавлено її права подавати докази, такі є безпідставним та необрунтованими, оскільки 10 січня 2019 року представник відповідача ОСОБА_4 подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.79).

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. (ст.64 ЦПК України).

Крім цього, на а.с.78 міститься підпис відповідача про те, що вона повідомлена про призначення справи на 9год.00 хв.10 січня 2019 року.

Згідно з п.п.4,5 частини 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Як вбачається з долученої до апеляційної скарги, копії вироку, такий ухвалений судом 18 травня 2018 року, відповідач надавала пояснення як потерпіла під час розгляду кримінальної справи, однак вказані докази не були надані суду першої інстанції.

Згідно з ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідач не зазначила виняткових обставин неможливості подання доказів, на які посилається в апеляційній скарзі до суду першої інстанції, а тому такі не можуть бути прийняті в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.1,375,383,384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України .

Повний тест постанови складений 27 червня 2019 року.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк