РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 555/2142/18

Провадження № 22-ц/4815/814/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів: Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив"

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 25 березня 2019 року, ухваленого в складі судді Мельничук Н.В., у м. Березне, повний текст якого складено 25.03.2019 року, у справі №555/2142/18

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява обґрунтована тим, що 21.06.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія гроші» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №-011788, за яким відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3500 грн. строком до 21.07.2018 року. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконує, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість станом на 01.10.2018 в сумі 17339,00 грн, що складається заборгованість за тілом кредиту - 3500 грн, по відсотках 6279 грн; пеня 7560 грн.

01.10.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія гроші» та ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором.

Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з відповідача прострочену заборгованість за кредитом .

Просив суд про задоволення позову.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 25 березня 2019 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач виконала свої грошові зобов`язання в повному об`ємі, а позивачем не доведено належними та достатніми доказами позовних вимог.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повній мірі з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки усім доказам в їх сукупності. Зазначає, що відповідно до умов договору нарахування процентів за користування позикою здійснюється починаючи від дати видачі позики і закінчується датою фактичного повернення позики включно. Наявність грошових зобов`зань, які не виконані боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Із матеріалів справи убачається і це встановлено судом, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем ОСОБА_1 21.06.2018 року укладено договір № -011788 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким товариство надало відповідачу кредит в сумі 3500 грн з умовою - сплати процентів за користування кредитом в сумі 1239 грн, з кінцевим терміном повернення 21.07.2018 року.

Товариство виконало свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, що не заперечується відповідачем.

Між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" було укладено договір від 01.10.2018 року про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, за яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № -011788 від 21.06.2018 року, що був укладений між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та та ОСОБА_1 і ТОВ "Фінансова компанія "Преміум Актив" набуло права вимоги за вказаним договором.

Заборгованість відповідача станом на 01.10.2018 згідно з розрахунками позивача становить 17339,00 гривень, із яких: 3500 гривень - заборгованість за кредитом, 6279 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 7560 гривень - заборгованість за пенею.

Заборгованість за тілом кредиту в сумі 3500 гривень ОСОБА_1 сплатила 21 березня 2019 року, що підтверджується квитанцією № 39922405.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Із матеріалів справи убачається, що умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія гроші» та ОСОБА_1 договору від 21 червня 2018 року, зокрема в п. 5.4, був встановлений термін повернення позики і в тому числі процентів не пізніше 21 липня 2018 року включно. Право грошової вимоги до позивача перейшло 01.10.2018 року.

Після переходу прав грошової вимоги заборгованості фактор має право нараховувати, як новий кредитор, проценти, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі відносно боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому.

Таким чином, право позивача нараховувати проценти та пеню за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування - 22.07.2018, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за період з 22.07.2018 по 01.10.2018 в сумі 5040 грн, а також обумовлену в договорі неустойки є необґрунтованою.

За таких обставин висновки суду про відмову у задоволенні вимог в цій частині є правильними. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують .

Заборгованість за тілом кредиту в сумі 3500 грн відповідачем була погашена 21 березня 2019 року.(а.с. 91)

Разом з тим, відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитом в сумі 1239,00 грн. за 31 день (п.3.2 Договору позики), суд виходив з того, що відповідач повністю сплатила заборгованість, проте колегія суддів з таким висновком погодитись не може, оскільки будь-які докази виконання останньою своїх зобов`язань щодо сплати процентів відповідно до п.3.2 Договору в матеріалах справи відсутні. Наявність квитанції від 21.03.2019 року (а.с.92) про перерахування ТОВ «Фінансова компанія є гроші» 1780 грн не свідчить про погашення відповідачем процентів за користування позикою в сумі 1239 грн., оскільки в графі призначення платежу значиться «судовий збір».

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення процентів за користування позикою в сумі 1239,00 грн. не виконала, вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.

Враховуючи неправильне застосування судом норм процесуального права в цій частині, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині відмови у стягненні процентів в сумі 1239 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірної відмови у стягненні компенсації за надання юридичних послуг апеляційним судом відхиляються, оскільки компенсація витрат за надання юридичних послуг особою, яка не є адвокатам законодавством не передбачена та не відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, то судові витрати понесенні позивачем при подачі позовної заяви та апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

До суду першої інстанції позивачем сплачено 1762,00 грн судового збору та до суду апеляційної інстанції - 2643,00 грн., а всього - 4405 грн.

Розмір задоволених вимог становить 7,14 %, а тому до стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 314,51 грн. понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.1048,1050 ЦК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 25 березня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками в сумі 1239,00 грн скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" (), що знаходиться за адресою: 01021, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16, офіс 11 заборгованість по процентам за користування позикою за договором №-011788 від 21-06-2018 в сумі 1239,00 грн ( одна тисяча двісті тридцять дев`ять грн).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" 314,52 гривні ( триста чотирнадцять грн 52 коп.) в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: