Справа № 0917/443/2012
Провадження № 22-ц/4808/935/19
Головуючий у 1 інстанції Гандзюк Д. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», подану представником Пітухом Василем Івановичем, на рішення Яремчанського міського суду в складі судді Гандзюка Д.М., ухвалене 17 серпня 2012 року в м. Яремче Івано-Франківської області у справі за позовом Кредитної спілки «ІНКОМВКЛАД» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2012 року представник КС «ІНКОМВКЛАД» звернуся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього неустойку за кредитним договором шляхом визнання за кредитною спілкою права власності на нерухоме майно - приміщення 10 загальною площею 56,1 кв.м в будинку відпочинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 29 лютого 2008 року між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику передано 500 000 грн під 17% річних. З березня 2009 року останній свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на день звернення до суду з цим позовом допустив заборгованість в розмірі 984 819,11 грн. Згідно умов додаткового договору від 2 квітня 2012 року сторони погодили, в разі прострочки позичальником строку виконання зобов`язань, сплату кредитору неустойки шляхом передачі у власність нерухомого майна - вказаного приміщення. Оскільки зобов`язання за кредитним договором прострочено, боржник в добровільному порядку суму боргу не повертає, КС просила задовольнити позов.

Рішенням Яремчанського міського суду від 17 серпня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «ІНКОМВКЛАД» неустойку за кредитним договором шляхом визнання за кредитною спілкою права власності на приміщення 10 загальною площею 56,1 кв.м в будинку відпочинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог КС «ІНКОМВКЛАД», що підтверджені належними доказами.

В апеляційній скарзі представник АТ «УКРСИББАНК» вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Посилаючись на необхідність відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів банку, який не приймав участі у справі, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не з`ясував коло осіб, на права та інтереси яких може вплинути рішення в даній справі.

Відповідно, АТ «УКРСИББАНК» як іпотекодержателя спірного майна не було залучено до участі в справі в якості сторони. При цьому зазначає, що 26.12.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту на суму 170 00 доларів США, цільове призначення якого -для придбаня приміщення АДРЕСА_1. Спірне майно згідно п.2.1. договору є предметом застави, якою забезпечується виконання зобов`язань позичальника. Тоді ж сторонами укладено договір іпотеки, посвідчений у встановленому порядку, та внесені записи до реєстру іпотек та заборона його відчуження. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 серпня 2011 року з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість в розмірі 1 403 600,54 грн. Рішення набрало законної сили, звернуто до примусового виконання, в результаті здійснення виконавчих дій також обтяжено предмет іпотеки.

Однак, суд першої інстанції не досліджував питання чинності на час ухвалення оскаржуваного рішення записів про обтяження іпотекою спірного майна, про що сторони достовірно знали. Підтвердженням цього є звернення КС «ІНКОМВКЛАД» в суд з позовом до ОСОБА_1 та ПАТ «УКРСИББАНК» про визнання недійсними кредитних договорів,укладених відповідачами, в задоволенні якого рішенням Апеляційного суду Волинської області було відмовлено. Разом з тим, всупереч вимог процесуального закону сторони не повідомили суд про банк як третю особу у даних правовідносинах.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КС «Інкомвклад» Яручик А.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення. Оскільки ОСОБА_1 не виконував зобов`язань за кредитним договором місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнув неустойку за рахунок спірного нежитлового приміщення. При цьому вважає доводи апеляційної скарги про перебування цього майна в іпотеці АТ «УКРСИББАНК» надуманими. Обгрунтовуючи порушення його права оскаржуваним рішенням апелянт зіслався на рішення суду, яке стосувалось визнання недійсним кредитних договорів. Натомість, укладений 26.12.2007 року між банком з ОСОБА_1 іпотечний договір визнано недійсним рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.02.2012 року, яке набрало законної сили. Про вказане рішення апелянту було відомо, оскільки його представник приймав участь в розгляді справи та подавав апеляційну скаргу. На підставі цього судового рішення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек були внесені записи про виключення інформації про обтяження та заборони щодо спірного приміщення. Відтак, на час ухвалення оскаржуваного рішення дане приміщення вже не перебувало в іпотеці.

В засіданні апеляційного суду представник КС «Інкомвклад» Яручик А.В. доводів скарги не визнав, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Представник АТ «УРСИББАНК» та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Відтак, відповідно до ст. 372 ЦПК України перешкод розглядові справи у їх відсутності не встановлено.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника КС «Інкомвклад» Яручика А.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «УКРСИББАНК» з наступних підстав.

Як передбачено п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 - VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв`язку з цим суд застосовує норми ЦПК України від 18 березня 2004 року, які діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення. А справу переглядає в порядку, передбаченому ЦПК України від 3 жовтня 2017 року.

Встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 29.02.2008 року між КС «ІНКОМВКЛАД» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2902/08-101. Відповідно до умов договору позивач надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 500 000 гривень зі сплатою 17 % річних на строк до 1 березня 2013 року (а.с. 4-6).

02.04.2012 року сторонами укладено додатковий договір, згідно п. 1. якого ними відповідно до визначеного графіку погоджено розстрочку позичальнику виконання зобов`язання по сплаті заборгованості за основним договором в сумі 984 819,11 грн згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області. Також кредитний договір доповнено пунктом 6.12., за яким боржник у разі прострочки строку виконання зобов`язань, що передбачені додатковим договором, сплачує кредитору неустойку шляхом передачі у власність кредитора нерухомого майна, а саме - приміщення №10 загальною площею 56,1 кв.м в АДРЕСА_1. Це приміщення належало ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007 року (а.с. 7, 23).

Звертаючись до суду з позовом та обгрунтовуючи свої вимоги, КС «ІНКОМВКЛАД» покликалася на те, що позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 984 819,11 грн. Відповідно є підстави для стягнення неустойки шляхом визнання права власності на нерухоме майно, визначене додатковим договором як предмет іпотеки. Таким чином, позов спілки спрямований на визнання права власності на нерухоме майно.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник АТ «УКРСИББАНК» посилався на те, що на час ухвалення рішення спірне приміщення перебувало в іпотеці банку на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем в даній справі.

З долучених до апеляційної скарги матеріалів встановлено, що 26.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником є АТ «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 дійсно укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 170 000 доларів США з процентною ставкою 11,90 % річних на строк до 25.12.2037 року. Згідно п.1.4. договору цільове призначення кредиту - для особистих потреб позичальника, а саме для придбання приміщення АДРЕСА_1. Виконання ним зобов`язань за п. 2.1. цього договору забезпечується заставою вказаного нерухомого майна та порукою ОСОБА_3 (а.с. 46-51).

Відповідно з метою забезпечення виконаня зобов`язань за кредитним договором 26.12.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого є приміщення АДРЕСА_1 . Договір посвідчено нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. та зареєстровано в реєстрі за номером 1478. Згідно ст. 73 ЗУ «Про нотаріат» нотаріусом також накладено заборону відчуження зазначеного в договорі приміщення, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 52-56).

З`ясовано, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.08.2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УКРСИББАНК» 176 083,97 доларів США, що за курсом Національного банку України становило 1 403 600,54 грн заборгованості за кредитом, 500 грн неустойки та 2242,37 грн пені. На підставі вказаного рішення 09.12.2011 року видано виконавчий лист (а.с. 59-62).

З долученого до апеляційної скарги витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на підставі оскаржуваного рішення суду КС «ІНКОМВКЛАД» 17.09.2012 року зареєстревула право власності на спірне майно. В подальшому 02.06.2017 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс Н.Р. посвідчено договір купівлі-продажу, серія та номер 204, згідно якого право власності на спірне приміщення перейшло до ОСОБА_4 (а.с.40).

Саме посилаючись на вищевказані обставини, апелянт вважає, що оскаржуваним рішення порушено його права як іпотекодержателя спірного майна.

Проте, з такими доводами апеляційний суд погодитися не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Разом з тим, ст.17 Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Так, з долучених до відзиву на апеляційну скаргу матеріалів встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.02.2012 року задоволено позов КС «ІНКОМВКЛАД» до ОСОБА_1 та ПАТ «УКРСИББАНК». Визнано недійсним іпотечний договір від 26.12.2007 року, укладений між ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 , згідно якого в іпотеку передано приміщення в будинку відпочинку, загальною площею 56,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 25.06.2012 року відмовлено у задоволенні заяви банку про поновлення строку апеляційного оскарження. Відповідно відмовлено у відкритті апеляційного провадження в даній справі (а.с. 85-88).

Таким чином, рішення суду про визнання недійсним іпотечного договору набрало законної сили.

В ЄДРСР відсутня інформація про перегляд вказаної ухвали касаційним судом та прийняття іншого за змістом судового рішення. Не надано такої інформації і апелянтом.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі на рішення Апеляційного суду Волинської області у справі №2-9179/2010, яким КС «ІНКОМВКЛАД» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 , ПАТ «УКРСИББАНК» про визнання кредитних договорів недійсними, не вказує на дійсність договору іпотеки. Більше того, рішення в цій справі відсутнє в ЄДРСР та не надано апеляційному суду.

Жодним чином не підтверджує обгрунтованість доводів апелянта і долучене до скарги рішення Апеляційного суду Волинської області від 05.09.2012 року про відмову в задоволенні позову КС «ІНКОМВКЛАД» про визнання договору іпотеки недійсним. У цій справі предметом спору був інший договір іпотеки, зокрема трикімнатної квартири площею 94,3 кв.м, переданої в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» на забезпечення виконання іншого кредитного договору №00 від 10.04.2008 року (а.с. 63-65).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Зі змісту ч.1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відтак, на час вирішення Яремчанським міським судом справи, іпотека на спірне приміщення була припинена на підставі судового рішення про визнання недійсним іпотечного договору.

Тому неповідомлення відповідачем суд про наявність іпотечного договору, де предметом іпотеки є спірне нерухоме майно, та відповідно незалучення до участі в справі колишнього іпотекодавця не впливало на визначення суб`єктного складу учасників справи та на результат її розгляду по суті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Зазначені особи можуть подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цих осіб.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, проаналізувавши предмет та підстави позову, обставини, на які посилається апелянт, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки АТ «УКРСИББАНК», оскільки на час ухвалення рішення банк вже не був іпотекодержателем спірного приміщення.

Відтак, апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «УКРСИББАНК» на рішення Яремчанського міського суду від 17 серпня 2012 року слід закрити.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року було зупинено дію оскаржуваного рішення. Враховуючи, що суд дійшов висновку про закриття апеляційного провадження, дію рішення слід відновити.

Керуючись ст.ст. 362, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», поданою представником Пітухом Василем Івановичем, на рішення Яремчанського міського суду від 17 серпня 2012 року у справі за позовом Кредитної спілки «ІНКОМВКЛАД» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за кредитним договором закрити.

Відновити дію рішення Яремчанського міського суду від 17 серпня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст ухвали виготовлено 16 липня 2019 року