Постанова

Іменем України

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 343/148/17

провадження № 61-24394св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Долинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (правонаступник - Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області),

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 13 березня 2017 року у складі судді Монташевич С. М. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Матківського Р. Й., Горблянського Я. Д., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року Долинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Долинське об`єднане управління ПФУ Івано-Франківської області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії в розмірі 11 633, 29 гривень.

Позов мотивувало тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Долинському УПФ України Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком. 27 серпня 2015 року вона звернулася до управління із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до статей 40, 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви було додано розпорядження, видане Слобідсько-Болехівською сільською радою від 25 серпня 2015 року № 9 про розірвання цивільно-правової угоди. Після проведеного перерахунку з 28 серпня 2015 року розмір пенсії ОСОБА_1 був встановлений у сумі 2 847,47 грн.

Зазначало, що у ході проведення перевірки виявлено, що ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2015 року по 25 серпня 2015 року працювала на умовах цивільно-правової угоди в Слобідсько-Болехівській сільській раді, не повідомила про зміну даних та обставин щодо виплати пенсії і безпідставно отримала надмірну виплату пенсії у розмірі 11 633,29 грн, яка підлягає поверненню відповідно до вимог пункту 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ураховуючи наведене, Долинське об`єднане управління ПФУ Івано-Франківської області просило суд стягнути з відповідача надміру виплачену пенсію у розмірі 11 633, 29 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 13 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що посилання позивача, що пенсія була виплачена відповідачу надміру внаслідок неповідомлення останньою про зміну даних та обставин, щодо виплати пенсії, є припущеннями. Суд зазначив, що працюючи за цивільно-правовим договором у Слобідсько-Болехівській сільській раді Долинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 не присвоювався ранг у межах відповідної категорії посад, вона не мала права підпису бухгалтерських документів, правилами внутрішнього розпорядку роботи сільської ради не керувалась, розмір її оплати праці становив 2500 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 коштів у сумі 11 633, 29 грн, які є пенсійною виплатою, не встановлено наявності рахункової помилки з боку пенсійного фонду, тому відповідно до статті 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2017 року апеляційну скаргу Долинського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області відхилено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду є законними та обґрунтованими, зробленими на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи й наданих сторонами доказів.

Апеляційний суд вказав, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд зазначив, що відповідно до вимог статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності зловживання з боку відповідача або його недобросовісність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов пенсійного фонду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди надали неправильну оцінку поданим доказам, помилково встановили обставини справи та не врахували, що переплата пенсії відбулася внаслідок зловживання з боку відповідача, що є підставою для повернення надміру виплаченої пенсії. При цьому заявник посилається на положення частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Заявник зазначає, що застосування судами першої та апеляційної інстанцій норми статті 1215 ЦК України, що не підлягають поверненню суми пенсії, оскільки не доведена вина відповідача є безпідставними.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасник процесу до суду не подав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

1. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Згідно із частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

Відповідно до положень частини третьої статті 10 і частин першої та четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову Долинського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області, суди виходили з того, що заявником не доведено належними та допустимими доказами наявність рахункової помилки, яка допущена працівниками пенсійного фонду, зловживання з боку відповідача або його недобросовісності. Тому відповідно до положень статті 1215 ЦК України сума надміру виплаченої пенсії поверненню не підлягає.

У § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Установивши відсутність двох обов`язкових складових, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 ЦК України та статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Долинського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області. Позивач не довів факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також допущення рахункової помилки зі сторони позивача.

Доводи касаційної скарги про те, що суди надали неправильну оцінку поданим доказам, помилково встановили обставини справи, безпідставно застосували статтю 1215 ЦК України, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Отже, вирішуючи спір, суди з дотримання вимог статей 212-215, 315 ЦПК України 2004 року повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, вірно встановили правовідносини, що склалися й правильно відмовили у задоволенні позову Долинського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін,

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк