БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2545/19, cправа № 361/3739/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» червня 2019 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на підставі судового рішення на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшивши їх розмір до 6 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до повноліття дитини.

В обґрунтування вимог зазначається, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2015 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі - 700 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 05 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу присудження аліментів потреби дитини змінилися, для забезпечення її фізичного, культурного та духовного розвитку необхідні значні кошти. ОСОБА_3 займається з репетиторами, відвідує фітнес, відповідно до своїх вподобань дитина змінює гуртки. Крім того, відбулися зміни у сімейному законодавстві, відповідно до яких розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У зв`язку з тим, що розмір аліментів призначений за рішенням суду є меншим ніж встановлений законом та не достатнім для утримання дитини, позивач змушена звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 13 червня 2019 року надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність за наявними у справі доказами.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, 19 червня 2019 року надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та відмовити у задоволенні позовних вимог. 18 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 зазначив, що періодично крім аліментів він надає кошти на потреби дитини, відвідує з нею зоопарки, кафе, музеї. 26 липня 2014 року відповідач уклав шлюб із ОСОБА_4 Від шлюбу у нього народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просить суд відмовити у задоволенні даного позову з підстав його недоведеності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного подружнього життя у них народилася донька ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня

2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого

2015 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 700 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 05 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2015 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 у зв`язку з чим змінила прізвище із ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Бровари Київської області народилася ОСОБА_9 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Батько ОСОБА_6 Мати ОСОБА_1 .

Підставою для зміни розміру аліментів позивачем зазначено збільшення потреб дитини, відвідування гуртків та законодавчу зміну мінімального розміру аліментів. Крім того, позивач зазначає про належність відповідачу на праві власності нерухомого та рухомого майна.

Так, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_2 належить наступне нерухоме майно, а саме земельна ділянка для індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_1 , підстава набуття права власності: договір дарування від 20 вересня 2018 року; ј частина квартири АДРЕСА_2 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності від 25 травня 2006 року та квартира АДРЕСА_3 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності від 19 грудня 2008 року.

Заперечуючи проти збільшення розміру аліментів відповідач вказує на зміну його сімейного стану та відсутність можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2014 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Бровари Київської області народився ОСОБА_2 Його батьками є ОСОБА_2 відповідач у справі та ОСОБА_11 .

Згідно із довідкою про доходи від 10 червня 2019 року, виданою ТОВ «Артерік», ОСОБА_2 працює у товаристві на посаді заступника директора, розмір його доходу за період із грудня 2018 року по травень 2019 року складає 24 588 грн. 00 коп.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів ОСОБА_12 значиться власником транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Власником автомобіля марки «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_13 .

Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

Відповідно до статті 51 Конституції України, та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада

1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, законодавче збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів. Питання щодо приведення аліментів у розмір не менше мінімального здійснюється державним виконавцем.

Згідно із частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Щодо посилань на зростаючі потреби дитини та відвідування нею гуртків для розвитку особливих здібностей, то позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Доказів, які б свідчили про те, що у платника аліментів покращилося матеріальне становище, а у отримувача погіршилося, а також що стан здоров`я позивача або дитини погіршився настільки, що це позначилося на матеріальному становищі сім`ї, матеріали справи не містять і до суду їх не надано. На час постановлення рішення про стягнення аліментів відповідач вже був власником (співвласником) квартир. Земельна ділянка для ведення садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 а, отримана відповідачем на підставі договору дарування. При постановленні вказаного рішення судом також враховується розмір доходу, який отримує відповідач та перебування на його утриманні малолітньої дитини, 2017 року народження. Перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, визначений у статті 192 СК України є вичерпним, при цьому позивачем наявності підстав для зміни розміру аліментів не доведено.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів, що у відповідача відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, не надала доказів погіршення або поліпшення стану здоров`я одного з батьків або інших доказів, які могли бути підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Керуючись статтями 12, 81, 263-265, 279 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин