"18" липня 2019 р. Справа № 150/163/19
Провадження по справі №2/150/109/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 липня 2019 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

за участі секретаря Дудки А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді :

-земельної ділянки площею 2,2662 га, розташованої на території Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану земельну ділянку ОСОБА_3 в свою чергу успадкував після смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 17.11.2010;

-земельної ділянки площею 2,2662 га, розташованої на території Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_2 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану земельну ділянку ОСОБА_3 в свою чергу успадкував після смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 17.11.2010.

Як слідує із заповіту, складеного померлим ОСОБА_3 21.12.2017, посвідченим секретарем Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області Назарчук О.В. та зареєстрованого у реєстрі за №70, зазначені земельні ділянки ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 .

Будучи єдиним спадкоємцем майна померлого, що є предметом спору у даній справі позивач звернувся до Липовецької нотаріальної контори за місцем останнього проживання померлого із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.

Проте, постановою приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу від 05.03.2019 №»154-02-14 було відмовлено йому у вчиненні нотаріальної дії, так як державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки, що були видані на ім`я спадкодавця втрачені за життя останнього. За таких обставин у позасудовому порядку позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права.

Позивач в поданій до суду позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі. Також ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що у разі неявки в судові засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачем Шендерівською сільською радою Чернівецького району Вінницької області також подано до суду заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність представника сільської ради, зазначивши, що позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на вебпорталі судової влади України, в судове засідання повторно за невідомих суду причин не з`явилася.

З огляду на викладене, суд, в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явилася, у порядку заочного розгляду справи спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази дійшов висновку про наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 .

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді :

-земельної ділянки площею 2,2662 га, розташованої на території Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану земельну ділянку ОСОБА_3 в свою чергу успадкував після смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 17.11.2010;

-земельної ділянки площею 2,2662 га, розташованої на території Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_2 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану земельну ділянку ОСОБА_3 в свою чергу успадкував після смерті батька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 17.11.2010.

Як слідує із заповіту, складеного померлим ОСОБА_3 21.12.2017, посвідченим секретарем Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області Назарчук О.В. та зареєстрованого у реєстрі за №70, зазначені земельні ділянки ОСОБА_3 , заповів ОСОБА_1 .

Будучи єдиним спадкоємцем майна померлого, що є предметом спору у даній справі ОСОБА_1 звернувся до Липовецької нотаріальної контори за місцем останнього проживання померлого із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.

Проте, постановою приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу від 05.03.2019 №»154-02-14 було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, так як державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки, що були видані на ім`я спадкодавця втрачені за життя останнього.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19 жовтня 1973 року ; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12 червня 2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки позивач, як спадкоємець майна, що є предметом спору в даній цивільній справі за заповітом має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 та враховуючи те, що іншим чином ОСОБА_1 не має можливості оформити право власності на спадкове майно, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб у тому числі держави, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 268, 280, 282 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим в с АДРЕСА_1 Гонтівка АДРЕСА_2 району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-земельну ділянку площею 2,2662 га, розташовану на території Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

-земельну ділянку площею 2,2662 га, розташовану на території Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_2 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на протязі тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН