Постанова

Іменем України

04 липня 2019 року

м. Київ

справа № 295/15124/16-ц

провадження № 61-29332 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,

Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області;

представник відповідача - Туман Наталія Валеріївна;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2017 року у складі судді Чішман Л. М. та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Борисюка Р. М., Галацевич О. М.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від 07 квітня 2016 року № 29-0 про її звільнення. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області від 07 квітня 2016 № 117-0 «Про оголошення наказу голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України». Поновлено її на посаді заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Житомирській області з 07 квітня 2016 року.

У частині її позову про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду

від 06 грудня 2016 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у частині відмови

у задоволенні позовних вимог щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу скасовано. Прийнято у цій частині нову постанову. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області її на користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4 523 грн 79 коп.

Вважала, що внаслідок порушення відповідачем її трудових прав зазнала моральних страждань, а тому має право на відшкодування моральної шкоди у порядку статті 237-1 КЗпП України.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила судстягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на її користь 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним звільненням.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби

у Житомирській області на користь ОСОБА_1 5 тис. грн моральної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій службовими особами органу державної влади.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивована тим, що порушення відповідачем вимог трудового законодавства при звільненні позивача, які встановлені преюдиційним судовим рішенням у адміністративній справі, призвело до моральних страждань ОСОБА_1 , втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають

від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2017 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишено без задоволення. Рішення Богунського районного суду м. Житомира

від 27 червня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 Грошовий еквівалент моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням характеру та тривалості порушення трудових прав, дотриманням засад розумності, виваженості, справедливості. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що на час звернення ОСОБА_1 з позовом про відшкодування моральної шкоди тримісячний строк, передбачений статтею 233 КЗпП України, ще

не розпочався.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року касаційне провадження

у вказаній справі відкрито та витребувано її з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судова справа передана судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставина справи, оскільки ОСОБА_1 з січня 2014 року перебувала на посаді заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Житомирській області, на яку була призначена згідно наказу Міністерства доходів і зборів України та звільнена на підставі наказу Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України. Вважають, що позивач жодного дня не перебувала у трудових та відносинах з Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області. Міністерство доходів і зборів України в особі комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України повинні нести майнову відповідальність, оскільки саме наказ Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від 07 квітня 2016 року № 29-0 «Про звільнення ОСОБА_1 » скасовано судовим рішенням у адміністративній справі.

Доводи осіб, які подали заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, у якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, оскільки суди, встановивши всі обставини справи, надавши їм належну правову оцінку, дійшли правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення її позовних вимог. Судовими рішеннями у адміністративній справі № 806/608/16-ц встановлено, що Головне управління Державної фіскальної служби

у Житомирській області, а не комісія з реорганізації Міністерства доходів

і зборів України, надавало повідомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці у Житомирській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Житомирській області,

а саме: 09 листопада 2015 року, 27січня 2016 року, 29 березня 2016 року, тобто після внесення запису про припинення Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Житомирській області. Саме з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області суди стягнули на користь

ОСОБА_1 середній заробіток під час вимушеного прогулу в розмірі 4 130 грн 42 коп.

1. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цього висновку не спростовують.

Касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із вимогами частини першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від 07 квітня 2016 року № 29-0 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області від 07 квітня 2016 № 117-0 «Про оголошення наказу голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Житомирській області з 07 квітня 2016 року.

У частині позову ОСОБА_1 про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду

від 06 грудня 2016 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у частині відмови

у задоволенні позовних вимог щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу скасовано. Прийнято у цій частині нову постанову. Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби

у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4 523 грн 79 коп.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина третя статті 61 ЦПК України (2004 року).

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Враховуючи, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, розмір якої відповідає вимогам розумності і справедливості.

Посилання у касаційній скарзі на те, що позивач жодного дня не перебувала

у трудових та відносинах з Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області і Міністерство доходів і зборів України в особі комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України повинно нести майнову відповідальність, оскільки саме наказ голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України від 07 квітня 2016 року № 29-0 «Про звільнення ОСОБА_1 » скасовано судовим рішенням у адміністративній справі є безпідставними.

Згідно із частиною першою статті 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Реорганізація - це друга форма припинення юридичної особи. При реорганізації юридична особа припиняється. Але всі її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби, зокрема Житомирська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міністерства доходів і зборів України реорганізована шляхом приєднання до Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів визначає Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року N 1074.

Відповідно до підпункту 4 пункту 21 зазначеного Порядку голова комісії забезпечує дотримання порядку звільнення працівників, зокрема тих, що є членами комісії, у тому числі письмово попереджає їх не пізніше ніж за два місяці до звільнення, повідомляє державну службу зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності, звільняє працівників і забезпечує своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видає відповідні накази та підписує необхідні документи.

Крім того, преюдиційним судовим рішенням у адміністративній справі

№ 806/608/16-ц встановлено, що Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, а не комісія з реорганізації Міністерства доходів і зборів України, надавало повідомлення ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці у Житомирській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Житомирській області, а саме: 09 листопада 2015 року, 27 січня 2016 року, 29 березня

2016 року, тобто після внесення запису про припинення Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Житомирській області. Також саме з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області суди стягнули на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник