Провадження № 2-о/520/19/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

Присяжних Криштофор В.Ю., Томашевського В.В.

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

представника заінтересованої особи Гареєва Є.Ш.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про оголошення померлої ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про оголошення особи - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлою, та зобов`язати відповідні органи державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості про смерть фізичної особи, мотивуючи заяву тим, що його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 01.01.1995 року пішла з дому та до теперішнього часу не поверталась, за час її відсутності від неї ніяких відомостей не надходило, місце її перебування не відоме. ОСОБА_3 має у власності нерухоме майно на яке як спадкоємець ОСОБА_1 має право успадкувати, що стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою про визнання ОСОБА_3 померлою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги щодо визнання ОСОБА_3 померлої, пояснив, що мешкав з бабусею, з мамою не спілкувався, а з відповідною заявою про встановлення можливого місця мешкання ОСОБА_4 звернувся до Київського ВП ГУНП в Одеській області 05.02.2019 року. Заяву про оголошення ОСОБА_4 підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Гареєв Є .М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_6 щодо оголошення його матері померлою.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Так з наданих суд матеріалів, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 16.07.1981 року Київським відділом РАГС м.Одеси ( а.с.5). також судом встановлено, що шлюб між батьками ОСОБА_1 розірваний 06.04.1988 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 видане 14.11.1989 року Відділом РАГС Київського райвиконкому м.Одеси ( а.с. 6). Відомостей щодо зміни прізвища ОСОБА_3 на ОСОБА_8 суду не надано.

Інших доказів заявником на підтвердження заявлених вимог суду надано не було.

За витребуваною судом інформацією слідує, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала у АДРЕСА_1 не перебуває ( не перебувала) на обліку в Київському районі м.Одеси як пенсіонерка.

Відповіддю на запит суд щодо визначення місця реєстрації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . відділом адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області суд повідомлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованою ( знятою з реєстраційного обліку) по м.Одесі та Одеській області не значиться. Більш того, з листа Київського ВП ГУНП України в Одеській області від 04.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 з заявою про встановлення можливого місця мешкання ОСОБА_11 звернувся до Київського ВП ГУНП України в Одеській області тільки 05.02.2019 року тобто вже під час перебування дійсною справи у провадження суду. Також даним листом ОСОБА_1 повідомлено, що в разі отримання інформації щодо місця перебування , мешкання або підтвердження факту смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 останнього буде повідомлено.

Тобто ОСОБА_12 на обліку серед безвісті зниклих та померлих не перебуває, органами поліції розшукова справа заведена тільки 05.02.2019, оскільки у період часу з 01.01.1995 року як зазначено в заяві про оголошення ОСОБА_11 померлою по 05.02.2019 року ніхто не звертався, безвісно відсутньою остання також не визнавалась.

У судовому засіданні було з`ясовано, що відсутнцсть матері тривалий час не турбувала її сина, він не намагався встанвоити місце її перебування.

Доказів визнання ОСОБА_13 за рішенням суду безвісно відсутнім надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Пункт 13постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлої від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо на підставі незаперечних доказів стверджується, тобто доводяться обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом РАЦС факту смерті.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, доказів про наявність обставин, що загрожували смертю, або дають підставу припускати загибель ОСОБА_11 суду заявником не надано.

На думку суду, заява про оголошення ОСОБА_11 померлою обґрунтовано тільки формально, тобто заявником не зазначено жодної підстави для оголошення фізичної особи померлою, а наявність обставин, які б мали загрожувати цій особі смертю або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку, заявником не доведено.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч.1ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.3 ст.13та ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у разі зловживання нею правом в будь-яких формах.

Як встановлено судом, заявник звернувся до суду з вказаною заявою виключно для того, щоб набути право власності на квартиру у порядку спадкування після смерті матері. Натомість, оголошення особи померлою не призначено для досягнення такої мети. Ці обставини свідчать про те, що в діях заявника існують ознаки зловживання правом.

Відтак,враховуючи наведене та те,що судом не встановлено достатніх підстав,які б надали суду можливість визнати ОСОБА_14 померлою,суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259,263-265, 305-308, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 , про оголошення померлої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.

присяжні: Криштофор В.Ю.

Томашевський В.В.

Повне судове рішення складено 24.06.2019 року