Єдиний унікальний номер 243/9604/18 Номер провадження 22-ц/804/1672/19

Суддя-доповідач Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції: Мірошниченко Л.Є.
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Кішкіної І.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу що виникла з трудових правовідносин за позовною заявою ОСОБА_1 до Національного природного парку «Святі гори» про скасування наказів та поновлення на роботі, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в якому просив скасувати наказ Національного природного парку «Святі гори» /надалі Парк/ про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани та наказ Парку про його звільнення через прогул і просив поновити його на посаді провідного фахівця з екологічної освіти Парку.

В обґрунтування позову позивач посилався на наявність обставин з приводу того, що він попереджував уповноважену посадову особу про необхідність залишення роботи 09 липня 2018 року за сімейними обставинами та за станом здоров`я 10 липня 2018 року і на роботі був відсутній менше трьох годин з поважних причин, про що надав письмові докази та з огляду на що, вважав що притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення було незаконним.

Також, ОСОБА_1 в позовній заяві вказував на те, що роботодавець не отримав згоди на звільнення від профспілкової організації членом якої він являється.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відсутність ОСОБА_1 на робочому місці понад три години 09 липня 2018 року підтверджена доповідною запискою безпосереднього керівника та Табелем обліку робочого часу та згідно висновків суду за вказане порушення трудової дисципліни до працівника було правомірно застосовано дисциплінарне стягнення.

Разом з тим, згідно висновків суду, в судовому засіданні не доведено відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин 10 липня 2018 року, на думку суду ОСОБА_1 не вчиняв прогулу, однак суд вважав що мав місце пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин і відсутні правові підстави для поновлення такого строку, з огляду на що, суд відмовив в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Зокрема суд фактично не з`ясував протягом якого часу та в який саме період ОСОБА_1 був відсутній на роботі, при цьому не врахував що позивач не повинен весь час знаходитись в адміністративній будівлі, в його посадові обов`язки входить також необхідність займатись екологічною освітою громадян, що він і робив 09 липня 2018 року біля адміністративної будівлі.

Також обставин щодо відсутності на робочому місце більше трьох годин суд встановив на підставі Табелів обліку робочого часу, зміст яких змінювався та переписувався на вимогу адміністрації Парку.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до того, що судом не врахований зміст наданих письмових доказів щодо пропуску строку звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Парку зазначає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно відзиву позивачем не надані докази, які б підтверджували виконання ним робочих обов`язків чи відсутність на робочому місці 09 липня 2018 року понад три години з поважних причин.

Також не підтверджено виконання роботи за межами адміністративного приміщення яка мала би здійснюватись згідно планових завдань узгоджених з керівником Парку, чи здійснюватись за згодою адміністрації Парку. Також заявник стверджував про те, що переписування і виправлення проектів Табелів обліку робочого часу за 09 та 10 липня 2018 року мало місце, з огляду на фактично встановлені обставини щодо порушення трудової дисципліни, яке допустив ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

З 18 жовтня 2016 року по 26 липня 2018 року ОСОБА_1 працював на посаді фахівця 1 категорії з екологічної освіти у відділі рекреації Національного природного парку «Святі гори» /копія трудової книжки а.с.8/.

Режим роботи Парку затверджено адміністрацією при 40 годинному робочому тижні з початком роботи о 800 перерва (обід) 1200 - 1218 та кінець роботи 1630 /копія додатку № 2 а.с.107/.

Відповідно з посадовою інструкцією до обов`язків «Провідного фахівця з екологічної освіти» входить проведення пропагандистської, природоохоронної, екологічно-виховної та освітньої роботи серед місцевого населення, відпочиваючих у рекреаційних закладах, відвідувачів установи природно-заповідного фонду, також передбачено що такий фахівець готує та читає тематичні лекції, проводить бесіди та екскурсії і веде агітаційну профілактичну роботу з порушниками природоохоронного режиму /а.с.108/.

Як вбачається із журналу фіксації заходів що проводяться в Парку з боку працівника ОСОБА_1 було заплановано та проведено ряд заходів що мали місце 12 червня, 27 червня, 29 червня, 12 і 13 липня 2018 року та відсутні жодні записи щодо заходів запланованих чи проведених 09 і 10 липня 2018 року /а.с.112/.

Згідно заяви-пояснення від 16 липня 2018 року (вхідний номер 25 від 10 липня 2018 року) начальника відділу рекреації і екопросвітництва ОСОБА_2 , остання доводить до відома керівника Парку те, що працівник по екологічному просвітництву відділу рекреації ОСОБА_1 відпросився в обідню перерву з тим, щоб відвезти свою матір до хворої сестри /а.с. 10/.

Іншою доповідною від 10 липня 2018 року (вхідний номер 26 від 10 липня 2018 року) начальник відділу рекреації і екопросвітництва ОСОБА_2 доводить до відома керівника Парку те, що працівник по екологічному просвітництву відділу рекреації ОСОБА_1 періодично є відсутнім на роботі у зв`язку із громадською роботою, проведенням екскурсій і підготовки матеріалів до проекту «Озеро Бездонне» /а.с. 11/.

В додатковому поясненні від 24 липня 2018 року заступник директора начальника відділу рекреації і екопросвітництва ОСОБА_2 пояснює що нею помилково проставлена дата 16 липня 2018 року на заяві-поясненні від 10 липня 2018 року та остання додатково пояснює що ОСОБА_1 09 липня 2018 року був на робочому місці до її приходу о 8 годині 40 хвилин, дальше відпрошувався відвезти матір під час обідньої перерви та станом на 14 годину 30 хвилин остання не мала інформації про те, де знаходиться працівник ОСОБА_1 /а.с. 12/.

Відповідно до наказу Парку № 46 від 02 травня 2018 року відповідальним за ведення табеля обліку робочого часу рекреаційного відділу призначено ОСОБА_3 /а.с 125/.

Згідно Табелю обліку використання робочого часу в Парку за липень 2018 року за підписом виконуючого обов`язки керівника структурного підрозділу відділу рекреації та екологічної освіти і табельника за сумісництвом ОСОБА_3 та представника кадрової служби ОСОБА_4 . в графі навпроти прізвища ОСОБА_1 є відмітка про відпрацювання останнім 09 липня 2018 року - 5 годин та 10 липня 2018 року - 5 годин /а.с. 138/.

ОСОБА_5 від 10 липня 2018 року провідним фахівцем з кадрів ОСОБА_4 , провідним спеціалістом з рекреації ОСОБА_3 та провідним інженером (членом профспілки) ОСОБА_6 зафіксовано факт відсутності ОСОБА_1 на роботі 09 липня 2018 року з 11 години 45 хвилин до 15 години 20 хвилин /а.с.126/.

За змістом наказу Парку № 59 від 10 серпня 2018 року: «за систематичне порушення трудової дисципліни, через зайняття індивідуальною трудовою діяльністю, постійну відсутність на робочому місці, отримання доходу за роботу екскурсовода на катері для прогулянок, а також зайняття в робочий час з громадськими організаціями не пов`язаними із посадовими обов`язками, на підставі вищевикладеного, а також доповідної записки начальника відділу рекреації і екопросвітництва ОСОБА_2 про відсутність на робочому місці 09 липня 2018 року» ОСОБА_1 оголошено догану за систематичне порушення трудової дисципліни /а.с.9/.

11 липня 2018 року складено Акт №1 про відмову ОСОБА_1 поставити підпис в наказі про оголошення догани /а.с.24/.

В доповідній записці № 20 від 10 липня 2018 року провідний фахівець з кадрів ОСОБА_4 доводить до відома керівника Парку інформацію про те, що провідний фахівець відділу рекреації ОСОБА_1 10 липня 2018 року був відсутній на робочому місці з 10 години 45 хвилин до 14 години 30 хвилин без поважних причин, з огляду на що, просить розглянути питання щодо звільнення ОСОБА_1 за пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України /а.с.15/.

Як вбачається із пояснювальної записки від 10 липня 2018 року (вхідний номер 28 від 10 липня 2018 року) працівника по екологічному просвітництву відділу рекреації ОСОБА_1 , останній, у зв`язку із сімейними обставинами поїхав з роботи о 10 годині 45 хвилин в м. Слов`янськ до лікаря та прибув на робоче місце о 14 годині 20 хвилин /а.с.10/.

За змістом довідки сімейного лікаря ОСОБА_7 10 липня 2018 року ОСОБА_1 звертався до нього з питань пояснично-хрестового радикуліту /а.с. 18/.

На звернення керівника Парку від 17 липня 2018 року Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Слов`янська» у відповіді від 18 липня 2018 року підтверджено інформацію з приводу того, що ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря амбулаторії № 9 10 липня 2018 року в 11 годині 30 хвилин та знаходився на прийомі лікаря до 11 години 50 хвилин, про що є запис в медичній карті амбулаторного хворого /а.с.20/.

23 липня 2018 року адміністрацією Парку голові профспілкового комітету НПП «Святі Гори» було направлено подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 /а.с.26/.

Згідно витягу з протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації НПП «Святі гори» 25 липня 2018 року надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин 10 липня 2018 року та відсутність на роботі більше 3 годин протягом робочого дня /а.с.69/

26 липня 2018 року Постановою № 1/13 надано згоду на звільнення позивача /а.с.70/.

Наказом від 25 липня 2018 року № 22/ЛС до провідного фахівця з екологічної освіти ОСОБА_8 . ОСОБА_9 . згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогул 10 липня 2018 року, враховуючи що до працівника раніше було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення /а.с.14/.

Наказом від 25 липня 2018 року № 23/ЛС звільнено ОСОБА_1 з посади провідного фахівця з екологічної освіти з 26 липня 2018 року за пунктом 4 статті 40 КЗпП України за прогули /а.с.13/.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин, застосував належні матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини, всесторонньо і повно з`ясував обставини у справі та висновки суду відповідають обставинам справи.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції з`ясував, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани стали порушення трудової дисципліни пов`язані із відсутністю на робочому місці що мали місце 09 липня 2018 року.

З урахуванням положень статті 147 КЗпП України догана є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Виходячи зі змісту даної норми для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним.

Також слід з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для притягнення до дисциплінарної відповідальності чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, юридичні факти, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України при вирішенні даного спору, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка) та чи застосовано дисциплінарне стягнення з додержанням вимог ст. ст. 147 - 149 КЗпП України.

За обставинами справи до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани за наказом № 59 від 10 серпня 2018 року, який був виданий роботодавцем з дотриманням положень статті 148 КЗпП України в строки, які не перевищували місячний термін з дня виявлення проступку, та не втратили сили за давністю і не зняті достроковою, оскільки сторони жодних відомостей з цього приводу не надали та висновки суду першої інстанції про правомірність накладення даного стягнення не оспорювали.

Винесення догани стало заходом стягнення за проступок що мав місце 09 липня 2018 року та застосуванню стягненню передували акт від 10 липня 2018 року складений уповноваженими особами працедавця, табель обліку використання робочого часу за липень 2018 року завірений підписами відповідальних осіб, доповідна від 10 липня 2018 року (вхідний номер 26 від 10 липня 2018 року) начальника відділу рекреації і екопросвітництва ОСОБА_2 та її пояснення від 10 липня 2018 року.

Так в підтвердження відсутності позивача на роботі протягом робочого дня 09 липня 2018 року суд обґрунтовано взяв табель обліку робочого часу, при цьому перевірив зміст табелю який повністю узгоджується із відомостями зазначеними в акті, доповідній та поясненнях посадових осіб Парку уповноважених здійснювати облік використання робочого часу працівниками.

Суд вірно оцінив надані позивачем пояснення щодо виконання останнім трудових обов`язків за межами адміністративного приміщення та відреагував на аргументи ОСОБА_1 щодо виконання ним своїх обов`язків передбачених посадовою інструкцією, та обґрунтовано вважав що вирішальними для розгляду даної справи були покази свідків які є достовірними та узгоджуються із документальними доказами /журналом фіксації заходів що проводяться в Парку/ за змістом якого 09 липня 2018 року з боку працівника ОСОБА_1 не було заплановано та не проводилось жодних заходів направлених на проведення освітньої роботи, читання лекцій, проведення бесід чи екскурсії.

Тобто, виходячи із змісту наведених норм, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності зазначені в наказі відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на законі, позивач фактично в судовому засіданні жодними належними та допустимими доказами не спростував наведені у наказі підстави для застосування догани.

Разом з тим, щодо вимог позивача про скасування наказу про звільнення, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України за яким власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин.

Обставини справи щодо вчинення ОСОБА_1 прогулу 10 липня 2018 року не були оскаржені сторонами та не можуть бути предметом перевірки в суді апеляційної інстанції, також не були оскаржені сторонами висновки суду щодо наявності згоди профспілкового органу на звільнення працівника за пунктом 4 статті 40 КЗпП України.

Підставою для звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 статті 40 КЗпП України суд вважав прогул що мав місце 10 липня 2018 року, та суд першої інстанції не погодився з доводами роботодавця з приводу того, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі саме протягом трьох годин, однак вважав що працівник пропустив місячний строк для захисту свого порушеного права.

Частиною першою статті 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (стаття 234 КЗпП України)

Даною статтею не визначається перелік поважних причин, які можуть бути підставою для поновлення строку, що свідчить про те, що їх поважність оцінюється судом у кожному конкретному випадку окремо залежно від фактичних обставин. Під поважними причинами пропуску строку, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України, варто розуміти такі причини, що об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду і підтверджуються належними доказами.

Суд першої інстанції, оцінивши доводи, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропуску місячного строку на звернення до суду, правильно послався на те, що вказані позивачем причини не є такими, що об`єктивно унеможливлювали звернення до суду.

Встановивши, що копію наказу про звільнення і трудову книжку позивач отримав 26 липня 2018 року, чого сторони не заперечували, та ОСОБА_1 позов подав тільки 02 жовтня 2018 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові у зв`язку з пропуском позивачем визначеного статтею 233 КЗпП України строку звернення до суду та відсутністю підстав для його поновлення.

За обставинами на які посилався позивач, останній двічі 30 липня 2018 року та 16 серпня 2018 року звертався до нейрохірурга за наслідками чого отримував консультативний висновок з рекомендаціями проведення медикаментозного лікування та комплексу лікувально-фізкультурних заходів /а.с.29, 30/. Також згідно довідки від 06 вересня 2018 року ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні з 03 вересня 2018 року по 06 вересня 2018 року з причин ГРВІ /а.с. 31/.

Аналізуючи наведені обставини суд апеляційної інстанції виходить з такого розуміння, що фактичні обставини з приводу звернення до лікаря за консультацією та амбулаторне лікування протягом трьох днів не виключали практичної доступної для позивача можливості для звернення до суду з питанням захисту порушеного права.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до змісту наведених норм звернення до суду за захистом порушеного права повинне здійснюватись у передбаченому чинним законодавством порядку в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи ... незалежним і безстороннім судом ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального та матеріального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Однак право на доступ до суду не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням, внаслідок дії закону, зокрема норм процесуального та матеріального права.

ОСОБА_1 беззаперечно мав можливість для звернення до суду за захистом порушеного права у строки визначенні чинним законодавством та останній не довів та не підтвердив належними доказами існування жодних обставин які би об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2019 року.

Судді: