ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1963/19

Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/975/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

Позивач: Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 травня 2019 року у справі за позовом Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку та комунальні послуги (суддя Маслюк Н.В.), ухвалене о 12 год. 21 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 29 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту звернувся до суду з позовом, в якому просив, з урахуванням уточнень, стягнути з ОСОБА_1 3433,49 грн заборгованості за проживання в гуртожитку. Позов мотивовано тим, що відповідач відповідно до укладеного договору від 01.09.2011 року була вселена на підставі листа дитячо-юнацької спортивної школи інвалідів та проживає в гуртожитку (кімната № 317 /м) за адресою: АДРЕСА_2 , який знаходиться на балансі та утриманні Чернігівської професійного ліцею залізничного транспорту і входить до цілісного майнового комплексу ліцею. Позивач вказував, що відповідач, починаючи з січня 2018 року несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює оплату за житлову площу та комунальні послуги, внаслідок чого станом на 22.05.2019 року утворився борг, який з урахуванням оплати заборгованості, здійсненої відповідачем після подачі позову, становить 3433,49 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 травня 2019 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту 3 433 грн 49 коп заборгованості за проживання в гуртожитку та комунальні послуги, а також 1 762 грн 00 коп судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем порушено зобов`язання щодо своєчасності та необхідності оплати за проживання в гуртожитку та комунальні послуги, а тому вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не перевірив, з чого саме складається заборгованість, за який період вона виникла, при тому, що позивач не вказав у позовній заяві, за який саме період він просить стягнути заборгованість. Відповідач вважає, що оскільки не зазначено період виникнення заборгованості, то строк позовної давності може бути пропущений. Також ОСОБА_1 вказує, що у період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року їй було призначено субсидію, яка повністю покривала оплату комунальних послуг і виплату якої було припинено лише з грудня 2018 року. Проте позивач продовжував нараховувати у 2018 році заборгованість, виставляючи збільшені рахунки за той об`єм послуг, які відповідач фактично не отримувала, не зазначаючи залишок субсидії, який був у місяці, в які вартість комунальних послуг була меншою, аніж надана субсидія.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності державі в особі Міністерства освіти і науки України (а.с.17-19).

Сторони не заперечують, що вказаний гуртожиток перебуває на балансі та утриманні Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту.

21 липня 2011 року Дитячо-юнацька спортивна школа інвалідів звернулася до директора Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту із проханням надати дозвіл на продовження терміну проживання у гуртожитку ліцею багаторазовій чемпіонці світу і Європи з настільного тенісу ОСОБА_2 (а.с.27).

1 вересня 2011 року між уповноваженим власником гуртожитку і ОСОБА_1 укладено типовий договір про спільне володіння та користування неподільним і загальним майном гуртожитку, відповідно до якого ОСОБА_1 надано у володіння і користування кімнату 317 м /к у гуртожитку (а.с.8-10). Договір укладався на 1 рік і продовжувався кожного року, зокрема до 01 вересня 2018 року.

01 вересня 2018 року між Чернігівським професійним ліцеєм залізничного транспорту (наймодавець) і ОСОБА_1 (наймач) укладено договір найму житла, за умовами якого наймодавець надає, а наймач приймає в строкове платне користування місце в кімнаті гуртожитку №317-м та зобов`язується проводити оплату за проживання у гуртожитку у розмірі та порядку, передбаченим цим договором (а.с.11-12).

Зазначеними договорами передбачено обов`язок користувача житлової кімнати своєчасно оплачувати за проживання і комунальні послуги.

Наказом Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту №59 від 04 серпня 2016 року встановлено розмір плати за ліжко-місце в гуртожитку в сумі 350 грн на місяць для проживаючих по договорах (а.с.21).

У березні 2018 року на адресу ОСОБА_1 направлено довідку про нарахування та сплату за проживання та відшкодування комунальних послуг (а.с.22), а 22 січня 2019 року роз`яснено причину появи заборгованості - у зв`язку з несплатою за ліжко-місце та відшкодування комунальних витрат з врахуванням субсидії (а.с.23).

15 лютого 2019 року позивачем було складено Акт звірки нарахування за проживання в гуртожитку та відшкодування вартості комунальних послуг ОСОБА_1 (блок 317 в гуртожитку ЧПЛЗТ) за період 2017-2019 роки, згідно якого станом на 01 лютого 2019 року заборгованість відповідача становила 5218,24 грн (а.с.25-26). Із вказаним Актом було ознайомлено ОСОБА_1 , яка від підпису відмовилась (а.с.24).

За доводами позивача, відповідач у квітні та травні 2019 року сплатила частину боргу за проживання в розмірі 2500 грн та 500 грн, у зв`язку з чим розмір боргу зменшився до 3433,49 грн.

Житлові відносини, тобто питання управління та користування житловими приміщеннями, в тому числі гуртожитками, регулюються Житловим кодексом Української РСР.

У статті 130 ЖК УРСР зазначено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ №498 від 20 червня 2018 року, встановлено обов`язок наймачів, які користуються жилою площею в гуртожитку, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору - п.15 Примірного положення про користування гуртожитками. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайне ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за проживання в гуртожитку не виконувала, у результаті чого виникла заборгованість. При цьому колегія суддів апеляційного вважає, що вимоги позивача про стягнення 3433,49 грн є правомірними.

Доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки - ст.257 ЦК України.

Згідно Акту звірки станом на 01 січня 2017 року у ОСОБА_1 була переплата у сумі 212,35 грн. Починаючи з січня 2017 року відповідач не у повному обсязі здійснювала оплату комунальних послуг і ліжко-місця. Станом на 01 січня 2018 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 898,57 грн, тобто вказаний борг виник за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

З позовом про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку Чернігівський професійний ліцей залізничного транспорту звернувся у березні 2019 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради Івановій Н.В. була призначена субсидія за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року включно (а.с.64). При цьому згідно Акту звірки субсидія у деякі місяці була більше розміру витрат на оплату ліжко-місця та комунальних послуг, а в деякі - не покривала такі витрати.

Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. за №848 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Згідно п.18 даного положення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг надається шляхом перерахування коштів на рахунки управителів багатоквартирного будинку, а також на рахунки виконавців комунальних послуг.

Громадяни, яким призначено житлову субсидію, зобов`язані щомісяця сплачувати обов`язкову частку платежу.

Після закінчення опалювального (неопалювального) сезону невикористана сума житлової субсидії повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг до державного бюджету в повному обсязі на підставі акта розрахунку загального обсягу невикористаних сум житлової субсидії у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З викладеного вбачається, що залишок субсидії за місяць, в який вартість комунальних послуг була меншою, ніж субсидія, не може бути скерована на наступні місяці, в яких вартість таких послуг була більшою, аніж субсидія.

ОСОБА_1 розрахунок заборгованості, наданий Чернігівським професійним ліцеєм залізничного транспорту, не спростований, свій розрахунок не надано.

Крім того, період за який позивач просить стягнути заборгованість вбачається з позовних вимог викладених у позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог підтверджених наданим розрахунком. Саме за цей період і стягнута заборгованість судом.

Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційної скарги правильності висновку суду щодо наявності підстав для задоволення позову не спростовують, рішення суду є законним, обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: