Ухвала

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 369/12149/16-ц

провадження № 61-32242св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство»,

відповідачі: Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року у складі судді Усатова Д. Д. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2016 року прокурор в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство») звернувся до суду із позовом до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними рішень та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 вересня 2010 року затверджений проект землеустрою, передано у власність ОСОБА_2 та змінено цільове призначення земельної ділянки площею 0,3453 га з ведення особистого селянського господарства на будівництво розважально-оздоровчого центру, СТО та мийки.Після цього, управлінням земельних ресурсів в Києво-Святошинському районі на підставі вказаного рішення Віто-Поштової сільської ради ОСОБА_2 31 грудня 2010 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 78. 09 лютого 2016 року ОСОБА_2 продав зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 . Прокурор вказував, що спірна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення і перебуває у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», що підтверджується матеріалами лісовпорядкування. Передача у власність ОСОБА_2 земельної ділянки відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, всупереч вимогам частини п`ятої статті 116 ЗК України без її вилучення у ДП «Київське лісове господарство». Крім того, згідно зі статтями 12, 120, частиною першою статті 122, частиною третьою статті 149 ЗК України, статтею 33 ЛК України, Віто-Поштова сільська рада не мала повноважень щодо вилучення, надання у власність та зміни цільового користування земельних ділянок державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб.

21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області із заявою про поділ земельної ділянки площею 0,3453 га ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_2 на дві земельні ділянки площами по 0,3353 га та 0,01 га.

30 листопада 2016 року державним реєстратором зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 площами по 0,3353 га та 0,01 га.

Посилаючись на викладене, позивач з урахуванням уточнених вимог, просив визнати недійсним вказане рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 вересня 2010 року; витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та у постійне користування ДП «Київське лісове господарство» із незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 загальною площею 0,3453 га, що розташовані у АДРЕСА_1, вартістю 345 196,41 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року у задоволенні позову першого заступника прокурора Київської області відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Віто-Поштової сільської ради приймались поза межами компетенції, у зв`язку з чим, видача у подальшому державного акта на право власності, зміна цільового призначення земельної ділянки та подальше її відчуження також здійснено з порушенням вимог законодавства. Позивачами пропущений строк позовної давності, оскільки право на звернення до суду з таким позовом виникло ще у 2010 році, так як безпосередньо про можливе порушення інтересів держави, як убачається із матеріалів судової справи, могло стати відомо органам держави в 2010 році.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що встановлений статтею 257 ЦК України термін позовної давності на момент звернення позивача за цим позовом сплинув.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У жовтні 2017 року перший заступник прокурора Київської областіподав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа - носій порушеного права, довідалась або могла довідатись про порушення її права або про особу, яка його порушила. Судами початок відліку строку позовної давності пов`язано з часом видачі управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області ОСОБА_3 державного акта на право власності - 31 грудня 2010 року. Проте в силу положень статті 170 ЦК України носієм порушеного трава власності держави на спірні землі лісогосподарського призначення та відповідно особою, з обізнаністю якої пов`язані виникнення права на позов та початок перебігу строку позовної давності, є відповідний орган державної влади, який в межах компетенції реалізує права власника. За положеннями частини восьмої статті 122, частини дев`ятої статті 149 ЗК України, таким органом є Кабінет Міністрів України, визначений прокурором як позивач. З огляду на викладене та положення статті 261 ЦК України, статті 45 ЦПК України судами обох інстанцій безпідставно не встановлено, з якого моменту у прокурора виникло право на звернення до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, враховуючи, що це право пов`язане з моментом, коли саме повноважному органу, право якого порушене, стало відомо про таке порушення. При цьому об`єктивною є та обставина, що Кабінет Міністрів України, ДП Київське лісове господарство» та управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі є самостійними незалежними суб`єктами цивільних правовідносин, які мають різні речові права на спірне майно та наділені різною правосуб`єктністю. Між вказаними суб`єктами відсутні безпосереднє підпорядкування чи спільне ведення господарської діяльності. Крім того, Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-3063цс15 зробив правовий висновок про те, що нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. положення про позовну давність є диспозитивними, а не імперативними в застосуванні і суд у цій справі взагалі не мав права розглядати питання про наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності за всіма позовними вимогами лише на підставі заяви одного відповідача ОСОБА_1 , оскільки у нього права і обов`язки щодо спірної земельної ділянки виникли лише з 09 лютого 2016 року.

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав заперечення на касаційну скаргу у яких зазначив, що станом на 31 грудня 2010 року держава, в особі її органу, а саме Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області під час видачі державного акта на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 від 31 грудня 2010 року здійснювало повноваження органу державної виконавчої влади. ОСОБА_1 у справі є стороною у спорі, а саме відповідачем та мав повне право надати суду заяву про застосування строків позовної давності.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано указану справу до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними рішень та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської областіна рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року призначити до судового розгляду на 11 вересня 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков Г. І. Усик