Провадження №2-з/760/213/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду.

Заявник просить суд забезпечити майбутній позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 що в цілому складається з двадцяти жилих кімнат, загальною площею 500,70 кв.м., жилою площею 365,30 кв.м., кімната НОМЕР_1 загальною площею 24,67 кв.м. по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування частки квартири від 11.12.2018 року.

Заява обґрунтована тим, що 11.12.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування частки квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 подарував, а обдарований ОСОБА_3 прийняв в дар 5/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

Зазначив, що ОСОБА_2 страждає хронічною алкогольною інтоксикацією та хронічною залежністю від алкоголю. Тривале, систематичне вживання алкогольних напоїв впливають на психологічний стан заявника, у зв`язку із чим на момент укладання договору дарування від 11.12.2018 року ОСОБА_2 не міг усвідомлювати значення своїх дій.

Тому, заявник має намір подати до суду позов про визнання недійсним договору дарування від 11.12.2018 року.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (з відповідними змінами) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 3 наведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Таким чином, враховуючи, те що предметом даного позову є вимоги немайнового характеру, зокрема про визнання договору дарування частки квартири АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Зі змісту Цивільного процесуального кодексу Українив вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин, з огляду на зміст майбутніх позовних вимог, заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову не є співмірними із майбутніми позовними вимогами, оскільки договір дарування стосується 5/100 частин спірної квартири, а не всієї квартири.

Керуючись статтями 149, 150-154, 157 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя