Справа № 305/811/17
Провадження по справі 2/305/655/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Ємчука В.Е.

секретаря судових засідань Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з Відповідачем з 19 жовтня 2017 року. За вказаний період у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до судового наказу Рахівського районного суду Закарпатської області від 08.05.2019 року по справі №305/738/19, що набрав законної сили 08.05.2019 року та був виданий судом 13.05.2019 року, з 18.04.2019 року відповідача зобов`язано сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не проживає з позивачкою та сином уже близько року і не бере участі в утриманні сина, а сама позивачка не має фактичної змоги забезпечити належні умови для утримання і виховання сина, оскільки ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, не веде особистого селянського господарства, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 є здоровою повноцінною людиною і має фактичну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Крім того, з народження дитини позивачка ніде не працює, не має іншого доходу, крім разової допомоги при народженні сина і є такою, що потребує матеріальної допомоги. Розмір одноразової матеріальної допомоги, що отримує позивачка, не дає їй можливості належним чином утримувати дитину, оскільки розмір грошового забезпечення є значно менший, ніж визначений законодавством прожитковий мінімум, таким чином позивачка не тільки не може забезпечити повноцінно сина, але й себе. Відповідач не має на утриманні інших дітей чи утриманців, не має інших зобов`язань фінансового характеру (не сплачує кредитів та не є боржником по будь-яких інших виконавчих провадженнях чи за договорами позики), а з часу фактичного окремого проживання має фактичну можливість сплачувати 1600 гривень аліментів на утримання сина та 1600 гривень на її утримання, тому просить прийняти рішення про стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі по 1600 гривень, щомісячно, до досягнення сином повноліття, а також про стягнення в її користь з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі, щомісячно по 1600 гривень, з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трьох років.

Ухвалою Рахівського районного суду від 20.06.2019 року було відкрито провадження у даній справі та, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 08.40 год 18 липня 2019 року. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, а відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву.

Рекомендоване повідомлення з ухвалою Рахівського районного суду про відкриття провадження у даній справі від 20.06.2019 року та позовною заявою з доданими до неї документами були вручені ОСОБА_2 27.06.2019 року, отже він повідомлений про відкриття провадження у справі й час та місце розгляду справи належним чином. Відзиву у визначений судом строк Відповідач не надіслав.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що Відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Ні Позивач, ні Відповідач із заявою про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не зверталися.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 19 жовтня 2017 року, який між ними був зареєстрований виконавчим комітетом Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за №15.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з ОСОБА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї позивачки від 28 травня 2019 року, складеним комісією в складі депутата Косівсько-Полянської сільської ради Митрюк В.Д., представника сільської ради Воронюк Т.В. та свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та довідкою виконавчого комітету Косівсько-Полянської сільської ради №1049 від 28.05.2019 року.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з судовим наказом судді Рахівського районного суду Закарпатської області Ємчука В.Е. від 08.05.2019 року у справі 305/738/19 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , стягуються аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття

Згідно з частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом не надала суду взагалі жодного доказу, який би підтверджував, що з 08 травня 2019 року, тобто з часу видачі Рахівським районним судом судового наказу про стягнення в її користь аліментів та до 04 червня 2019 року, тобто на день подачі даного позову змінився матеріальний або сімейний стан платника аліментів чи її, погіршився чи поліпшився стан здоров`я сторін чи їхньої дитини, інших обставин, які б надавали правові підстави суду для збільшення розміру аліментів у користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 .

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже, вказаним законом встановлено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів, тому визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Рахівської РДА ОСОБА_7 М ОСОБА_8 . призначено щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 1032 гривні.

Отже, на даний час виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", ОСОБА_1 отримує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 850 гривень та державну допомогу в сумі 1032 гривні.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка фактично просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом з 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку (в даний час прожитковий мінімум для дитини віком до шести років становить 1699 гривень) до 1600 гривень на утримання дитини, щомісячно, посилаючись на наявність можливості у відповідача сплачувати зазначену суму, однак ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів, які б містили дані про майновий стан Відповідача, у тому числі й достатності його заробітку для сплати аліментів у сумі 1600 гривень, яку вона визначила для стягнення. Посилання ОСОБА_1 на відсутність у ОСОБА_2 інших утриманців та зобов`язань фінансового характеру не підтверджені жодними доказами.

Зі змісту статті 12, 81-84, 89 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно подати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання позивачем повинно бути подане разом з поданням позовної заяви. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач на даний час не довела своє право на отримання аліментів від ОСОБА_2 у розмірі 1600 гривень на утримання сина ОСОБА_4 , оскільки вона не надала суду жодних доказів зміни матеріального або сімейного стану її чи Відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них або їхньої дитини чи іншого, які б давали суду підстави для задоволення позову про збільшення аліментів, однак це не позбавляє її можливості звернутися до суду з таким же позовом, якщо перестануть існувати обставини, за яких їй суд відмовляє у збільшенні розміру аліментів.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дружини ОСОБА_1 , то тут слід зазначити таке.

Сімейний кодекс України визначає коло осіб, які мають право вимагати отримання аліментів у судовому порядку від другого з подружжя.

Так, зокрема, стаття 84 СК України передбачає право дружини на утримання від чоловіка під час вагітності. Крім того, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Як уже зазначалося сторони перебувають у шлюбі з 19 жовтня 2017 року та мають сіпльну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у позовній заяві ствердила, що вона жодної матеріальної допомоги від чоловіка не отримує.

Відповідно до наказу директора Великобичківської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 В.Й.Поптанича від 26.11.2018 року ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27 листопада 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту ст.77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 80 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Із зазначених вище норм Сімейного кодексу України слід зробити висновок, що якщо батько дитини (будучи працездатною людиною) не працює, це не є підставою вважати, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї вагітної дружини чи матері своєї дитини. Можна вважати його неспроможним надавати таку матеріальну допомогу, якщо, наприклад, він має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, якщо він є інвалідом та отримує лише пенсію по інвалідності тощо.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів ОСОБА_2 , поряд з цим останній відзиву на позов та доказів на спростування позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини суду не надав, з урахуванням наведеного, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з Відповідача аліментів на утримання дружини саме у твердій грошовій сумі, як того просила ОСОБА_1 .

Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний надавати вагітній дружині або дружині, з якою проживає дитина віком до трьох років, утримання, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 в даний час, у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, не отримує заробітної плати, а отже не має змоги забезпечувати себе всім необхідним, що забезпечувало б збереження її здоров`я, матеріальне становище відповідача, який жодних доказів свого матеріального стану чи стану здоров`я, який би підтверджував неможливість сплачувати утримання дружині, суду не надав, тому суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьох років, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі по 1600 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аліменти на утримання дружини згідно зі ст.79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 04.06.2019 року.

Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60, 212 -215, 223, 294, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 на її утримання у розмірі 1600(одна тисяча шістсот) гривень, щомісячно, починаючи з 04.06.2019 року до 16 серпня 2021 року.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 768 гривень 40 копійок судового збору на рахунок: отримувач кошті УК у Рахiв. р/Рахівський р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37862638, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) , код банку отримувача (МФО 899998, рахунок отримувач 7211, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу судовий збір.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е. Ємчук

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: В.Е .Ємчук