Справа № 740/2100/18
Провадження № 2/740/56/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2019 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Ковальової Т.Г.,
за участю секретаря Полєтавкіної М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі АТ КБ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 26 653 грн. 05 коп. за укладеним кредитним договором б/н від 18 серпня 2009 року між банком і відповідачем, посилаючись на те, що відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки і щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
З 21.05.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що засвідчується підписом у заяві.
При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 Правил користування платіжною карткою.
Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.
Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам.
Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а відповідач не виконує свої обов`язки, внаслідок чого станом на 16.04.2018 року утворилась вказана заборгованість.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
24 липня 2018 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 01 серпня 2018 року суд постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження для забезпечення повного і всебічного зясування обставин справи та замінити розгляд справи по суті підготовчим засіданням.
04 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки вважає, що позивачем не доведені вимоги щодо стягнення з нього заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 869 грн. 47 коп., а також у зв`язку зі спливом позовної давності.
З моменту виникнення права вимоги (останній здійснений ним платіж у порядку погашення заборгованості в сумі 3 000 грн. було здійснено 05 жовтня 2011 року згідно розрахунку заборгованості станом на 16 квітня 2018 року) пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для вимоги про стягнення неустойки та пені, також пропущено строк, встановлений законом для звернення до суду з даним позовом.
АТ КБ «Приватбанк», маніпулюючи доказами, намагається незаконним чином задовольнити свої вимоги. До матеріалів справи останнім додано ті докази, які було вигідно надати до суду. Позивач не має бажання надати весь перелік доказової бази.
Матеріали справи не містять даних про початок та кожне закінчення строку дії кредитної карти, розрахунку процентів на прострочений кредит, належних письмових доказів від позивача про те, що саме ним було сплачено погашення за наданим кредитом 12 грн. 40 коп. - 26 квітня 2012 року, 59 грн. 27 коп. 26 квітня 2017 року, 548 грн. 86 коп. 16 лютого 2018 року, 548 грн. 86 коп. 26 лютого 2018 року.
З наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 18 серпня 2009 року вбачається, що останній раз кошти на погашення суми заборгованості надходили 26 лютого 2018 року у сумі 548 грн. 86 коп., проте він категорично це заперечує та вважає ці дії неправомірними, оскільки були здійснені, виходячи за межі укладеної угоди. Дану суму коштів було внесено банком з метою уникнення негативних наслідків пропуску строку позовної давності.
09 жовтня 2018 року позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що при оформленні кредиту заява на його отримання підписується повнолітньою та дієздатною особою. Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, крім того, він підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг.
Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.
Відповідач приєднався до нових Умов та Правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви від 25.06.2011 року.
При укладенні кредитного договору між банком і клієнтом - позичальником дотримується принцип свободи договору, а саме останній є вільним у заключенні даного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, підписуючи кредитний договір, він погоджується з усіма умовами, передбаченими даним договором.
Стосовно списання грошових коштів із рахунка відповідача вказує, що згідно умов договору, а саме п.1.1.3.1.6 Клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку в випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів у грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборованості по договору.
Банком надається виписка, якою підтверджуються всі опреації по рахунку, а «Деталі операції» відображають повну інформацію за погашенням заборгованості.
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 року № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, при цьому йому було добре відомі і зрозумілі умови договору.
Щодо строку дії договору та кредитної карти повідомляє, що відповідно до укладеного з відповідачем договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.
Згідно Умов та Правил картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці.
Платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта, тощо. Відповідно до Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта.
Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці.
Отже, кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані.
Щодо строків позовної давності повідомляє, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.
Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.
Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня листопада 2014 року.
Він звернувся до суду з позовом до відповідача 09.05.2018 року до спливу строку позовної давності.
Вважає, що підстав для застосування позовної давності до вимог про стягнення пені не має, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі.
04 січня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банкiвських послуг вказано, що відповідач дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який має право зменшити або збільшити кредитний ліміт.
За користування кредитом нараховувалась відсоткова ставка 2,5 % на місяць (30 % річних), що зазначено у довідці про умови кредитування.
Пунктом 8.6 Умов i Правил надання банкiвських послуг та довідкою про умови кредитування передбачено нарахування штрафу при порушенні відповідачем строків платежів бiльше ніж на 30 днів - 500 грн. + 5 % вiд суми позову (кредит 2 962,01 + відсотки 19 076,19 + пеня 2869,47 * 5/100 = 1245,38).
Згідно довідки про умови кредитування - пеня 1% вiд суми заборгованості, але не менше 30 грн. у місяць, нараховуються один раз у місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсоткам п`ять або бiльше днів при виникненні прострочки на суму бiльше 50 грн.
Пунктом 9.12 Умов та правил надання банкiвських послуг передбачено, що договір діє на протязi 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязi цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дiї договру, він автоматично лонгується на той самий строк.
Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та письмову заяву про застосування строків позовної давності і у зв`язку з цим просить відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 отримав за укладеним з банком кредитним договором від 18 серпня 2009 року кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір, що засвідчується підписом у заяві, однак він не виконує свої обов`язки, внаслідок чого станом на 16.04.2018 року утворилась заборгованість в сумі 26 653 грн. 05 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 2 962 грн. 01 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 19 076 грн. 19 коп., заборгованості за пенею та комісії за користування кредитом в сумі 2 869 грн. 47 коп., а також відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафу 500 грн. 00 коп.- фіксована частина і 1 245 грн. 38 коп. - процентна складова штрафу.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. Частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік (спеціальна) застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно вимог ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не
після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Згідно умов кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.
По справі встановлено, що термін дії картки, відкритої на ім`я відповідача, був визначений до останнього дня листопада 2014 року (а.с.199), останній платіж у розмірі 3 000 грн. відповідачем здійснено 05.10.2011 (а.с.8), а з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості банк звернувся до суду 15 травня 2018 року (а.с.5), тобто після спливу трирічного строку позовної давності.
Посилання представника позивача на те, що, сторонами встановлено позовну давність у 50 років, є необґрунтованими.
Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч.4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Судом встановлено, що Умови та правила надання банківських послуг, у яких було збільшено позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-757 цс15.
Згідно статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останній раз кошти на погашення суми заборгованості надходили у сумі 548 грн. 86 коп., які значаться сплаченими від імені відповідача 26 лютого 2018 року.
Проте таке автоматичне списання коштів банком з рахунку відповідача для погашення заборгованості не є підставою переривання строку позовної давності у розумінні положень статті 264 ЦК України.
Відповідно до п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції), або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.
З урахуванням обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна умов договору, з яких вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про внесення таких змін; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать
про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) платежів. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457.
Бездіяльність боржника, в даному випадку на оспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається законом або договором, не може свідчити про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.
Відповідач заперечував про вчинення ним платежу у розмірі 548 грн. 86 коп., а банком не надано суду будь-яких належних доказів того, що автоматичне погашення частини кредиту з іншого відкритого рахунку відповідача відбулось за його згодою.
Відповідач заперечує свою згоду на списання вказаної суми коштів, а банком зворотнє не доведено.
Посилання представника позивача на те, що таке списання коштів передбачено п.1.1.3.1.6 Умов та правил надання банківських послуг не заслуговують на увагу, оскільки ці Умови відповідачем не підписувалися і за своєю правовою природою їх не можна розглядати як такі, що надають безпосереднє право банку на вчинення дій від імені уповноваженої особи.
З врахуванням вищевикладеного, а також того, що відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву та заяві від 23.05.2019 просив застосувати наслідки спливу позовної давності (а.с.41-42), суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України - за спливом позовної давності.
Керуючись ст.ст.253, 256, 257, 259, 261, 267, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст.12, 81, 82, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.