Справа № 442/7309/18 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/7/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Львів

Справа № 442/7309/18

Провадження № 22-ц/811/7/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю представника ОСОБА_1 .

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1

на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2018 року

у справі

за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сидор Х.М. та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №56934122, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено ОСОБА_2 в поновленні строку для подання скарги на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сидор Х.М. та постанову про відкриття виконавчого провадження №56934122.

Дану ухвалу оскаржив представник ОСОБА_2 Стец ОСОБА_3 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що оскаржувана постанова винесена 06 серпня 2018 року, про яку скаржник довідався та ознайомився з нею тільки 27 жовтня 2018 року коли приїхав з-за кордону а тому у відповідності до ст.. 449 ЦПК України не пропустив строк на звернення з скаргою.

Вказує, що ОСОБА_2 у своїй скарзі зазначив, що якщо суд буде вважати що ним пропущений строк для звернення зі скаргою то просив його поновити так як я пропустив строк з поважних причин перебування на роботі за кордоном.

Суд розглядаючи дану скаргу виходив не з доказів а з припущення , про те , що

скаржник ОСОБА_2 перетинав кордон України 11.08.2018 року та 15.09.2018 року але це є тільки припущенням, так як ОСОБА_2 перетинав кордон у зв`язку з своїми трудовими відносинами а повернувся додому тільки 27 жовтня 2018 року про що він заявив у своїй заяві і як доказ цьому надав копію закордонного паспорту з відміткою на кордоні.

Крім цього, судом невірно встановленні обставини справи так як у рішенні значено, що «при цьому, скаржником в самій скарзі не ставилось питання про поновлення терміну для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця», що є невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Також зазначає що судом не було витребувано матеріали виконавчого провадження та вони не досліджувались у зв`язку з розглядом скарги.

Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2018 року скасувати та скерувати справу для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 06.08.2018 року державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Сидор Х.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №26567053 від 03.08.2018 року.

Вказану постанову було направлено на адресу ОСОБА_2 , що підтверджується списком №212 відправлених ДВС рекомендованих бандеролей (графи 25,27) із відміткою поштового штемпеля.

29.10.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду зі скаргою на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сидор Х.М. та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №56934122.

Відмовляючи ОСОБА_2 в поновленні строку на для подання скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції прийшов до висновку, що причини пропуску строку скаржником є неповажними та у нього було достатньо часу для звернення до суду з даною скаргою раніше.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Окрім того, як вбачається з копії ухвали про відкриття провадження від 22 серпня 2018 року по справі №442/5551/18, 21.08.2018 представник ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівській області Сидор Х.М. протиправними, та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №56934122 від 06.08.2018.

З ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2018 року в справі №442/5563/18 вбачається, що 21.08.2018 представник ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії по результатам перевірки законності виконавчого провадження №26567053 начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Нагорняком В.Я. протиправними та скасувати постанову, винесену за результатами вказаної перевірки.

Окрім того, судом першої інстанції з оглянутої копії закордонного паспорта ОСОБА_2 встановлено в`їзд останнього в Україну 11.08.2018 року та 15.09.2018 року.

Вказані обставини спростовують твердження ОСОБА_2 , що про оскаржувану постанову йому стало відомо 27 жовтня 2018 року.

Відповідно до установленої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження знаходиться в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів потрібно вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення по їх справі. Однак навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. Mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» і «Трух проти України»).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для поновлення пропущеного ОСОБА_2 строку для подання скарги.

Доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими, не підлягають задоволенню та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального чи процесуального права під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Колегія суддів вважає, що cудом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 червня 2019 року.

Головуючий

Судді