Номер провадження: 22-ц/813/4442/19
Головуючий у першій інстанції Бобуйко І.А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/12596/18

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Малиновська районна адміністрація як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Бобуйка І.А. 03 жовтня 2018 року, про затвердження мирової угоди,

встановив:

У липні 2018 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому просив: 1) зобовязати ОСОБА_5 не перешкоджати йому зустрічам і спілкуванню з малолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2; 2) визначити способи участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом встановлення систематичних зустрічей щотижнево кожний вівторок та у пятницю з 14:00 год. до 19:00 год., кожної суботи та неділі місяця з 09:00 год. по 20:00 год., а також в дні народження та святкові дні та у відпустці за попередньою домовленістю батьків.

Позовна заява обґрунтована тим, що 18.11.2005 р. між ним та відповідачем укладено шлюб. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей, донька - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2. Між позивачем та відповідачем сімейне життя не склалося, вони припинили спільне проживання. Позивач вказує, що бажає бачити своїх дітей, спілкуватись з ними, приймати участь у її вихованні та розвитку.

Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його права на спілкування з дітьми, з якими він бажає бачити та спілкуватись, брати участь у їх вихованні та розвитку. Проте, на його переконання, відповідач чинить перешкоди в його спілкуванні з дітьми. Хоча таке спілкування лише позитивно могло позначитись на вихованні та розвитку їх спільних дітей. З наведених підстав просив зобовязати ОСОБА_5 не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми та визначити наступний спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дітей:-щотижнево кожний вівторок та у пятницю з 14:00 год. до 19:00 год., кожної суботи та неділі місяця з 09:00 год. по 20:00 год., а також в дні народження та святкові дні та у відпустці за попередньою домовленістю батьків.

Під час розгляду справи до суду першої інстанції надійшла заява сторін про затвердження мирової угоди.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою врегулювання спору та на підставі ст. ст. 207, 208 ЦПК України уклали наступну мирову угоду:

1. Сторони домовились про наступний спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_6, 14.09.2009 року р.н., та малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме шляхом встановлення систематичних зустрічей ОСОБА_4 з малолітньою донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, щотижнево - кожну пятницю з 15:00 год. до 19:00 год., кожної суботи місяця з 16:00 год. по 20:00 год..

2. Крім систематично встановлених п. 1 мирової угоди зустрічей, ОСОБА_4 має право на попередньо узгоджений з ОСОБА_5 період на проводження часу з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебування дітей за місцем проживання ОСОБА_4, сумісного проводження свят, канікул, спілкування телефоном, будь-якими іншими способами, що відповідають віку дитини.

3. Речі, які необхідні малолітньої доньці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньому сину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 для навчання та розвитку крім загально побутових (їжа, одяг тощо), придбаються ОСОБА_4 за домовленістю з дітьми. ОСОБА_4 має право на отримання інформації щодо навчання дітей та приймати в ньому участь (відвідувати батьківські збори за необхідністю, брати участь у шкільному житті дітей). При цьому сторони домовились, що ОСОБА_4 не повинен у будь-якому разі своїм візитами до школи відволікати дітей від навчального процесу.

4. ОСОБА_5 не перешкоджатиме ОСОБА_4 в реалізації ним своїх батьківських обов'язків та прав щодо ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у тому числі спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 особистих зустрічей з дітьми, сумісного проводження часу, спілкування телефоном та будь-якими іншими способами, що відповідають віку дитини.

5. Порядок спільного проведення часу ОСОБА_4 з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 може бути змінено або доповнено за письмовою згодою сторін.

6. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зобов'язуються не принижувати честь та гідність одне одного будь-якими способами перед ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, виховувати дітей на засадах взаємної поваги.

7. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають інтересам дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

8. Дана мирова угода складена українською мовою у 3 (трьох) екземплярах - по одному для кожного із сторін по справі №521/12596/18 та Малиновського районного суду м. Одеси, та набуває законної сили після її затвердження відповідною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси.

9. Сторони розуміють, що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

10. Наслідки закриття провадження у цивільній справі №521/12596/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 «Про усунення перешкод у спілкування з дітьми та у їх вихованні», передбачені ст. 207, 208, 255, 256 Цивільного процесуального кодексу, сторонам відомі та зрозумілі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.10.2018 р. визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, провадження у справі закрито.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи і інтереси інших осіб.

У березні 2019 р. ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 03.10.2018 р. про затвердження мирової угоди, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. Ухвала постановлена судом першої інстанції є незаконною, містить неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин.

Апелянт зазначає, що затверджуючи мирову угоду, суд не врахував того факту, що позивач протягом тривалого часу не знаходиться за місцем свого проживання, а тому виконувати мирову угоди на умовах, які в ній викладені, не зможе. Апелянт в судовому засіданні, під час якого було винесено ухвалу про затвердження мирової угоди, не була присутня, їй не були розясненні наслідки закриття провадження у справі, що порушило її права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу просить скаргу залишити без задоволення. Ухвалу суду залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість ухвали. Вказує, що умови мирової угоди жодним чином не порушують інтереси дітей. Після підписання мирової угоди він декілька разів зустрічався із дітьми. Але у подальшому це стало неможливим. Він повідомив відповідачку про те, що має намір звернути мирову угоду до примусового виконання. У разі скасування ухвали про затвердження мирової угоди та направлення справи для продовження розгляду це призведе до завдання психологічної травми дітям.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При постановленні оскаржуваної ухвали про визнання морової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи і інтереси інших осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не розяснення відповідачці наслідків укладення мирової угоди з урахуванням того, що відповідно до заяви, що міститься в матеріалах справи (а. с. 23) ОСОБА_5 просила суд розглянути справу в судовому засіданні, призначеному на 03.10.2018 р. без її особистої участі. Крім того, відповідачка просила розглянути та затвердити в судовому засіданні мирову угоду за її відсутності. У заяві ОСОБА_5 вказує, що наслідки закриття провадження у справі їй відомі та зрозумілі.

Мирова угода, визнана оскаржуваною ухвалою, підписана сторонами по справі. Пунктом 10 мирової угоди зазначено, що наслідки закриття провадження по справі передбачені ст. 207, 208, 255, 256 ЦПК України сторонам відомі та зрозумілі.

Апелянт не заперечує ані щодо факту ознайомлення та підписання мирової угоди, ані щодо факту підписання заяви про розгляд справи та затвердження мирової угоди за відсутності ОСОБА_5.

Помилковим та безпідставним є довід апеляційної скарги про те, що виконання позивачем вимог мирової угоди неможливе.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 208 ЦПК України та законодавством для виконання судових рішень.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що ОСОБА_5 у випадку невиконання позивачем умов мирової угоди слід предявити мирову угоду до виконання до органів ДВС або звернутися до суду з позовом про спонукання особи до виконання умов мирової угоди.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2018 рокупро затвердження мирової угоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 липня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе