ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/220/19 Номер провадження 22-ц/814/1785/19Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Кузнєцова О.Ю., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2019 року, постановлене суддею Павлійчук А.В.,

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

30.01.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.09.2008. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21 195,55 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2019 року в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що банком не підтверджено наявність у відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням, що унеможливлює нарахування відсотків за його користування, а також неустойки.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилаючись на постанову НБУ №705 вважає надані банком докази належними, допустимими та ніким не спростованими. Зазначає, що відповідач була повністю проінформована про умови кредитування та погодилася з їх виконанням шляхом особистого підписання анкети-заяви та її підтвердження на сайті банку. Анкета-заява містить персональні відомості стосовно відповідачки, внесені нею особисто, а також згоду на укладення договору та її особистий підпис, яким вона засвідчила, що згодна із тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 06.02.2018 по справі №755/2720/16-ц, від 07.03.2018 по справі №755/18246/15-ц та від 21.03.2018 по справі № 441/569/17, вважає, що відповідачка, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якому виявила бажання отримати кредитні кошти, підтвердила, що вона ознайомлена і погоджується з Умовами та тарифами банку. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Зазначає, що оскільки районний суд заперечуючи правильність наданого банком розрахунку, свій розрахунок не надав, то, враховуючи позицію Верховного суду по справі №755/7704/15ц, суд першої інстанції ухилився від своїх прямих обов`язків, зокрема, здійснення правосуддя.

Представник відповідача адвокат Грущенко С.Г. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що 26.09.2008 ОСОБА_3 заповнила та підписала Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку». ОСОБА_3 погодилася з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що вона з ними ознайомлена та згодна./а.с.13

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010, до обов`язків клієнта належить погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У разі невиконання зобов`язання за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплати винагороди банку (п.2.1.1.5.6 Умов).

Згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни./а.с.15-24/

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.09.2008, укладеного між ПриватБанк та клієнтом ОСОБА_2 , станом на 13.01.2019 становить 21 195,55 грн., із яких: 5305,60 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 14642,54 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 997,41 грн. - штраф (процентна складова)./а.с.10-12/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив із того, що позивачем не зазначено в розрахунку заборгованості тіло кредиту, на яке нараховувалися зазначені відсотки та пеня. Приймаючи до уваги викладене, а також відсутність доказів заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором, районний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України, визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.09.2008) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30.01.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Стосовно обґрунтування наявності обставин належними, допустимими та достовірними доказами, апеляційний суд зазначає наступне.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг «ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.09.2008 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем не підтверджено наявність заборгованості відповідача перед банком, зокрема, відсутній розмір основного зобов`язання на який нараховувалися відсотки та пеня, а загальна сума заборгованості включає в себе виключно нараховані відсотки, пеню та штрафи. Загальні посилання банку на правову позицію Верховного суду, яка не стосується спірних правовідносин, не звільняють позивача від обов`язку доказування, зокрема, надання відомостей про наявну чи відсутню заборгованість по тілу кредиту за основним зобов`язанням.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18.07.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.Ю. Кузнєцова

О.В. Чумак