Справа № 683/3271/18
04 червня 2019 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого Цішковського В.А.
за участю секретаря Васічевої О.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Старокостянтинові справу № 683/3271/18, 2/683/543/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Крім того, на підставі ст.625 ЦК України просить також стягнути з відповідача за прострочення виконання зобов`язання 3% річних в сумі 413 грн. 55 коп., а також інфляційні втрати за період з 01 вересня 2018 року по 01 грудня 2018 року в сумі 558 грн. 50 коп.
Ухвалою суду від 14 січня 2019 р. даний позов прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, у разі відсутності відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 червня 2019 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст.1047 ЦК України).
В силу ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Із норм ст.1051 ЦК України слідує, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Відповідно до ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За своїми правовими ознаками договір позики є оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
У свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
З матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2018 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 13 785 грн. в борг, а останній видав йому розписку про одержання цих коштів. Зміст указаної розписки вказує на те, що між сторонами виникли позикові правовідносини, в яких ОСОБА_2 мав повернути ОСОБА_1 позичені кошти до 01 жовтня 2018 року. Оригінал розписки знаходиться у ОСОБА_1 , що свідчить про неповернення відповідачем позики.
Отже, досліджені судом докази, вказують на те, що ОСОБА_2 не виконав свій обов`язок з повернення ОСОБА_1 суми позики, а тому з нього на користь позивача підлягають стягненню неповернуті грошові кошти в сумі 13 785 грн.
Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Кінцевий строк виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики визначено сторонами 01 жовтня 2018 року. У зазначений строк зобов`язання відповідачем не виконано, кошти в сумі 13 785 грн. не повернуто, отже з 02 жовтня 2018 року слід рахувати прострочення виконання зобов`язання. Однак позивач вказує, що станом 01 грудня 2018 року зобов`язання виконано не було, та у своїй позовній заяві позивач просить стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 01 вересня 2018 року по 01 грудня 2018 року. Отже, виходячи із позовних вимог та відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, 3% річних від простроченої суми за період з 02 жовтня 2018 року по 01 грудня 2018 року, що становить 60 днів, складає 67 грн. 98 коп. (13 785 грн. х 3 : 100 : 365 днів х 60 днів).
Крім того, за період з 02 жовтня 2018 року по 01 грудня 2018 року відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України слід нарахувати інфляційні втрати, оскільки зобов`язання за договором позики було визначено сторонами у національній валюті - гривні.
У жовтні 2018 року індекс інфляції становив 101,7%, а тому за цей місяць інфляційні втрати складають 1,7%, що в абсолютному значенні по відношенню до заборгованості 13 785 грн. становить 234 грн. 34 коп. (13 785 грн. х 1,7 :100); у листопаду 2018 року індекс інфляції становив 101,4%, а тому за цей місяць інфляційні втрати складають 1,4%, що в абсолютному значенні по відношенню до заборгованості 13 785 грн. становить 192 грн. 99 коп. (13 785 грн. х 1,4 :100).
Таким чином, виходячи із позовних вимог, інфляційні втрати за період з 02 жовтня 2018 року по 01 грудня 2018 року становлять 427 грн. 33 коп. та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки за подачу даного позову до суду позивачем сплачено 704 грн. 80 коп., вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13 785 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення з 02 жовтня 2018 року по 01 грудня 2018 року, що становить 427 грн. 33 коп., а також 3 % річних від простроченої суми за період з 02 жовтня 2018 року по 01 грудня 2018 року, що становить 67 грн. 98 коп. за договором позики, а всього 14 280 грн. 31 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя