Справа № 664/2248/17
№п 4-с/664/4/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Олешки

Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді Бойко В.П.,

при секретарі судових засідань Сорока М.С.,

за участі представника скаржника Карпухіна Ю.Ю.

державного виконавця Єложенка О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Єложенка Олексія Леонідовича,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та пояснив, що 10.10.2018 року Цюрупинським районним судом Херсонської області було видано виконавчий лист №664/2248/17 про зобов`язання його знести самовільно побудований сарай у АДРЕСА_1 . 29.11.2018 року постановою державного виконавця на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень за невиконання рішення суду. Він сплатив штраф і через приблизно 2 дні, а саме 7 чи 8 грудня сарай було знесено. Але 22.12.2018 року поштою він отримав копію постанови із накладенням штрафу, з якої вбачалось, що 10.12.2018 року о 17 годині була перевірка державного виконавця і рішення не було виконано, хоча станом на 10.12.2018 року рішення суду було виконано. Додатково пояснив, що одна стіна сараю була знесена не повністю на прохання сусідів, які побажали залишити частину стіни в якості огорожі. В той же час, фактично сарай як об`єкт було зруйновано, будівля фактично була відсутня і не могла бути використана за призначенням. отже, рішення фактично було виконане. Просить визнати дії державного виконавця незаконними та скасувати постанову ВП №57631539 від 10.12.2018 року про накладення ОСОБА_1 штрафу.

Державний виконавець Єложенко О.Л. заперечив проти скарги, пояснив, що 10.12.2018 року о 17-23 годині було проведено перевірку виконання рішення суду і сарай не було знесено на момент перевірки. Частина сарая була залишена. Складено відповідний акт в присутності свідків. Також державний виконавець надав фотознімок на момент складання акту від 10.12.2018 року із фотографією об`єкта, який мав бути знесений.

Свідок ОСОБА_2 суду показав, що він був понятим при складанні акту щодо невиконання рішення суду ОСОБА_1 10.12.2018 року сарай не було знесено, одна стіна сарая була частково залишена.

Свідок ОСОБА_3 , який також був понятим при складанні акту державного виконавця 10.12.2018 року, надав суду аналогічні покази.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Частина 2 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» регламентує дії державного виконавця у разі повторного невиконання рішення суду, а саме крім подвійного накладення штрафних санкцій, зобов`язує державного виконавця зверутися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що 10.10.2018 року Цюрупинським районним судом Херсонської області було видано виконавчий лист №664/2248/17 про зобов`язання ОСОБА_1 знести самовільно побудований сарай у АДРЕСА_1 . 29.11.2018 року постановою державного виконавця на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень за невиконання рішення суду. 22.12.2018 року поштою ОСОБА_1 отримав копію постанови із накладенням штрафу, з якої вбачалось, що 10.12.2018 року о 17 годині була перевірка і рішення не було виконано. Штраф накладено повторно. До матеріалів справи долучено акт державного виконавця, складений за участі понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якого станом на 10.12.2018 року на 17-23 годину сарай не знесено, рішення суду не виконано. Окрім того, надано фотознімок, з якого вбачається, що одна стіна сарая залишилась знесеною частково. Таким чином, фактично рішення суду про знесення самочинно збудованого об`єкта не виконано, навіть із врахуванням того, що об`єкт у його стані не може бути використаний за призначенням. Повністю конструкція не знесена.

Таким чином, на момент винесення оскаржуваної постанови державного виконавця самочинно збудований сарай не було знесено у повному обсязі, що не може бути визнано виконанням рішення суду. Виходячи з цього, постанова ВП №57631539 від 10.12.2018 року була винесена законно. В задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 259, ст.ст.447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги відмовити у повному обсязі за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.П.Бойко

Повний текст виготовлено 23.07.2019 року