Ухвала

23 липня 2019 року

м. Київ

справа № 733/1015/18

провадження № 61-13462 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року у справі за позовом заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Рожнівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальське підприємство «Ічня», про відшкодування збитків, заподіяних державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в галузі мисливського господарства та полювання,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Рожнівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальське підприємство «Ічня», про відшкодування збитків, заподіяних державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в галузі мисливського господарства та полювання, у розмірі 40 000 тис. грн.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2019 року позов прокурора задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, 40 000 тис. грн, перерахувавши кошти до Рожнівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь прокуратури Чернігівської області сплачений судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2019 року - без змін.

ОСОБА_2 в апеляційному порядку рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2019 року не оскаржив.

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення з нього шкоди, як солідарного співвідповідача.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі у загальному розмірі становить 40 000 тис. грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн*100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом

1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року у справі за позовом заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Рожнівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливсько-рибальське підприємство «Ічня», про відшкодування збитків, заподіяних державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в галузі мисливського господарства та полювання, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник