Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 607/7657/16-ц

провадження № 61-12889св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, у складі судді Ромазана В. В., від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області, у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Парандюк Т. С., Дикун С. І., від 13 грудня 2016 року.

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова група «ТАС») про стягнення пені, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2016 року, її позов задоволено частково, стягнуто з АТ «Страхова група «TAC» по 1 586, 55 грн страхового відшкодування у зв`язку зі смертю годувальника щомісячно в межах 19 132, 00 грн, 30 868,00 грн - витрат на поховання, 9 062,50 грн - пені за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання, 21 777,93 грн - інфляційних втрат за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання, 973, 32 грн - три відсотки річних за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання, а всього 81 813, 75 грн. Рішення суду від 06 листопада 2015 року відповідачем тривалий час не виконувалося, лише 31 березня 2016 року відповідачем було перераховано 49 750, 00 грн та 20 квітня 2016 року через Другий відділ Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції було отримано 30 686, 23 грн, що разом становить 80 436,23 грн. Позивач вважає, що має право стягнути із відповідача у зв`язку із неналежним виконанням судового рішення пеню у розмірі 15 027, 48 грн за період з 16 квітня 2015 року по 30 березня 2016 року, інфляційні втрати у розмірі 1 043, 34 грн за період з липня 2015 року по березень 2016 року, а також три відсотки річних у розмірі 885, 44 грн за період 16 квітня 2015 року по 30 березня 2016 року.

Із урахуванням зазначеного, позивач просила позовом задовольнити, стягнути вказані суми з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного судуТернопільської області від 07 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення пені, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання задоволено частково.

Стягнуто із ПрАТ «Страхова група «TAC» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 202, 98 грн за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання, з яких: пеня у розмірі 10 500, 66 грн за період з 15 липня 2015 рокупо 30 березня 2016 року; інфляційні нарахування у розмірі 1 043, 34 грн за період з липня 2015 року по березень 2016 року; три відсотки річних у розмірі 659, 64 грн за період з 15 липня 2015 року по 30 березня 2016 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги в силу положень статті 625 ЦК України підлягають до часткового задоволення, оскільки боржником належним чином рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2015 року не виконувалося, а тому позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних з простроченої суми. Також позивач має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій в межах річного строку давності на підставі статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 13 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова група «ТАС» відхилено, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 625 ЦК України. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені та трьох відсотків річних за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання за період з 16 квітня 2015 року по 15 липня 2015 року відмовлено, а тому доводи відповідача щодо незастосування районним судом строків позовної давності в цій частині є безпідставними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У грудні 2016 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 13 грудня 2016 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправомірно стягнуто із відповідача пеню, інфляційні втрати та 3 % річних, оскільки ці вимоги були предметом спору та рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2015 року у справі № 499/1731/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «ТАС», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Теркурій-2», ПАТ «Просто-Страхування», про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, задоволено. Подальші нарахування на стягнення сум є безпідставними. Судами не застосовано положення пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України, не закрито провадження у цій справі, оскільки спір між сторонами вирішено. Окрім того, положення статті 625 ЦК України не застосовуються до правовідносин про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

04 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 607/7657/16-ц розподілено судді-доповідачеві.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

02 листопада 2011 року приблизно о 23 год. 30 хв. на 375 км. + 750 м траси «Київ-Одеса» в районі смт. Ширяєво відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «LEXUS LX 570» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), автомобіля «КАМАЗ-5320» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та причепу СПАЗ 8352 (реєстраційний номер НОМЕР_3 ). В результаті дорожньо-траспортної пригоди пасажир автомобіля «LEXUS LX 570», чоловік позивача ОСОБА_4 отримав травми, несумісні з життям, від яких загинув на місці події.

Вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року водій автомобіля «LEXUS LX 570» ОСОБА_3 визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Страхова група «TAC» по 1 586, 55 грн страхового відшкодування у зв`язку зі смертю годувальника щомісячно в межах 19 132, 00 грн; 30 868, 00 грн витрат на поховання; 9 062, 50 грн пені за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання за період з 15 квітня 2014 року по 15 квітня 2015 року; 21 777, 93 грн інфляційних втрат за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання за період з квітня 2014 року по червень 2015 року; 973, 32 грн річних за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання за період з 26 березня 2014 року по 15 квітня 2015 року, а всього 81 813, 75 грн.

ПАТ «Страхова група ТАС» провело виплату позивачу коштів платіжним дорученням № 23800 від 14 квітня 2016 року на суму 979, 32 грн (а. с. 40), платіжним дорученням № 23801 від 14 квітня 2016 року на суму 9 062, 50 грн (а. с. 41), платіжним дорученням № 23802 від 14 квітня 2016 року на суму 21 777, 93 грн (а. с. 42), платіжним дорученням № 85689 від 31 березня 2016 року на суму 50 000, 00 грн (а. с. 43).

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції не відповідають.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій особі.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Задовольняючи частково позовні вимоги у частині стягнення пені у сумі 10 500, 66 грн за період з 15 липня 2015 року по 30 березня 2016 року, суди попередніх інстанцій керувалися положеннями статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як встановлено судами, рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 06 листопада 2015 року у справі № 499/1731/14-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Страхова група «TAC» 9 062, 50 грн пені за несвоєчасне відшкодування витрат на поховання за період з 15 квітня 2014 року по 15 квітня 2015 року на підставі статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи те, що вказаним судовим рішенням у справі № 499/1731/14-цвирішено питання щодо стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій на підставі статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги про стягнення пені, додатково нарахованої на суму страхової виплати по відшкодуванню витрат на поховання, є безпідставними.

З урахуванням наведеного, судові рішення у частині стягнення із ПАТ «Страхова група «ТАС» 10 500, 66 грн нарахованої на підставі статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пеніпідлягають до скасування із ухваленням у цій частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Права та інтереси стягувача у випадку невиконання боржником рішення суду про стягнення коштів забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання.

Аналогічну правову позицію щодо застосування положень статті 625 ЦК України висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 13 грудня 2016 рокув частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 10 500, 66 грн скасувати, зменшивши загальний розмір грошових коштів, які підлягають до стягнення, до 1 702,98 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення пені у розмірі 10 500, 66 грн відмовити.

Поновити виконання Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2016 року у нескасованій за результатами касаційного перегляду частині.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович