Справа № 138/1158/19
Провадження №:2/138/550/19
02 липня 2019 року м. Могилів - Подільський
Могилів - Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Київської Т.Б.,
за участю секретаря Алєксєєвої І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що вона є співвласником будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя. Також у вказаному будинку зареєстрований, однак не проживає більше трьох років, відповідач ОСОБА_2
Враховуючи той факт, що відповідач не проживає у вказаному вище житлі більше трьох років, не приймає участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймає участі в оплаті необхідних платежів по утриманню домоволодіння, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним вище житлом.
Позивач в судове засідання не з`явився. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином за місцем реєстрації, а також за адресою, яка вказана, як адреса фактичного проживання.
Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 02.07.2019 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України.
Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке.
27 жовтня 1956 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_5 ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).
За життя ОСОБА_3 отримав у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право приватної власності на будинок, виданим 16.05.1988 Конівською сільрадою народних депутатів на підставі рішення №78 виконавчого комітету Могилів-Подільської районної Ради народних депутатів Вінницької області від 01.04.1988 року, зареєстрованим 23.05.1988 року у Могилів-Подільському МБТІ за №46 (а.с.7). Згідно довідки № 182 від 16.04.2019 виданої виконкомом Конівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, в АДРЕСА_1 на підставі рішення № 19, 03 сесії 07 скликання від 23.12.2015 (а.с.10).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.6).
Доказів, які б спростовували факт того, що позивач є співвласником нерухомого майна у справі не має.
Згідно довідки № 170 від 10.01.2019 виданої Конівською сільською радою Могилів-Подільського району за адресою: АДРЕСА_1, також зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
З наданого суду акту № 172 від 10.01.2019 Конівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області слідує, що відповідач ОСОБА_2 з січня 2016 року за адресою реєстрації не проживає (а.с.9).
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Доказів, які б спростовували факт відсутності відповідача за адресою місця реєстрації в матеріалах справи не має.
Враховуючи викладене суд, вирішуючи спір за наявними у справі доказами, приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.
При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач, який не проживає у вказаному вище будинку, як зазначено позивачем і такий строк перевищує 3 роки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.150 ЖК України РСР, ст. 391 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: Т.Б.Київська