Номер провадження: 22-ц/813/4790/19
Номер справи місцевого суду: 1512/5921/2012
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів: Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1

орган дії якого оскаржуються державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Кісс Крістіна В`ячеславівна

стягувач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року, постановленупід головуванням судді Маломуж А.І., повний текст ухвали складено 22 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кісс К.В., за участю стягувача ОСОБА_2 про визнання не чинним та скасування розрахунку та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості.

В обґрунтування якої зазначив, що в провадженні державного виконавця Кісс К.В. Другого Київського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження ВП № 38925442 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 гривень, починаючи з 25.04.2012 року до його повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду ним виконується та щомісяця сплачуються аліменти на банківські рахунки стягувача, проте державний виконавець повідомив його про те, що 31.10.2018 року від стягувача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона зазначила, що коштів не отримувала та просила здійснити перерахунок.

Вважає, що за наявності заяви ОСОБА_2 , державний виконавець повинна була перевірити надходження на банківські рахунки стягувача кошти у відповідності із наданими банківськими квитанціями.

Оскільки, державним виконавцем не було вчинено дій щодо перевірки факту надходження коштів на рахунок стягувача, виконавцем не було враховано 13675,26 грн., чим порушені його законні права та інтереси.

В зв`язку з чим скаржник просив визнати не чинним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментам та зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості по аліментам у межах виконавчого провадження ВП № 38925442 з урахуванням грошових коштів у розмірі 13675,26 грн., які надійшли від його імені на банківські рахунки ОСОБА_2

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року у задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою скаргу задовольнити, посилаючись на те, що ухвала суду не відповідає вимогам закону.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 зазначає, що дії державного виконавця порушують законні права та інтереси ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець не перевірила про надходження на банківські рахунки стягувача кошти, які він сплачував щомісяця та не має заборгованості.

Відзиву до суду надано не було.

Ухвалами Одеського апеляційного суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 було відкрито та справа призначена до розгляду на 17 липня 2019 року, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З січня по липень2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Комлевої О.С. надійшло понад 500 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

В судове засідання, призначене на 17 липня 2019 року сторони не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 75-78).

Колегія суддів дійшла до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, які були повідомлені про день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справ, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що скаржник не скористався вказаним правом та не оспорив розмір заборгованості зі сплати аліментів у позовному провадженні, а лише звернувшись зі скаргою просив скасувати розрахунок державного виконавця та зобов`язати державного виконавця перерахувати розрахунок заборгованості, що не передбачено законодавством, як спосіб захисту цивільного права шляхом подання скарги на дії державного виконавця.

З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні державного виконавця Кісс К.В. Другого Київського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувають матеріали виконавчого провадження ВП № 38925442 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн., починаючи з 25.04.2012 року до його повноліття, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.10.2018 року державним виконавцем Кісс К.В. було зроблено розрахунок по аліментам, в якому встановлюється відсутність заборгованості та наявна переплата у розмірі 13965,54 грн. станом на 30.10.2018 року.

31.10.2018 року стягувачем ОСОБА_2 надано заяву на ім`я начальника Другого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, про те що кошти вона не отримувала та хоче стягнути борг в повному об`ємі.

31.01.2019 року державним виконавцем Кісс К.В. було зроблено другий розрахунок по аліментам, в якому встановлюється відсутність заборгованості та явна переплата у розмірі 290,28 грн., в якої вона не зарахувала суму у розмірі 13675,26 грн., посилаючись на заяву відповідача ОСОБА_2 від 31.10.2018 року.

Згідно з розрахунку заборгованості по аліментам від 31 січня 2019 року, складеним державним виконавцем, в ньому встановлено порядок його оскарження протягом 10 днів, в порядку встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Судом зроблено висновок про те, що розрахунок заборгованості по аліментам не є рішенням державного виконавця, тому не підлягає скасуванню.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з тих підстав, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення вирішено про те, що розрахунок підлягає оскарженню в порядку позовного провадження, однак, суд в порушенні вимог процесуального та матеріального права не звернув увагу, на те, що в порядку ст. 447 ЦПК України передбачено оскарження дій державного виконавця пов`язаного з неправильним розрахунком, на що звертає увагу скаржник.

За вказаних обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави, визначені процесуальним законом, для відмови в задоволенні скарги, одночасно з зазначенням розгляду справи у позовному провадженні, а також з зазначенням неможливості скасування розрахунку, який не є рішенням виконавця.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_1 про витребування доказів, розглянувши яке, колегія суддів прийшла до висновку, що дане клопотання підлягає відхиленню з тих підстав, що воно є передчасним, оскільки судом першої інстанції скарга на дії державного виконавця була розглянута з порушенням норм процесуального та матеріального права, та за таких підстав, справа повертається до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скаргаОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для розгляду по суті скарги.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19 липня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець