РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/16227/14-ц

учасники справи: позивач - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи - ОСОБА_2 ., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 ,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

представник позивача - ОСОБА_4 ,

представник відповідача - Мазурок А.А.

представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_5 .

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості по кредитному договору №0 від 07.03.2008 року між АКІБ "УкрсибБанк" та ОСОБА_1 в розмірі 2087865,22 грн., звернути стягнення заборгованості на предмет іпотеки за договором іпотеки №79317 від 07.03.2008 року з ОСОБА_1 шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність та визнання права власності за іпотекодержателем АТ "Дельта Банк" на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що є власністю іпотекодавця ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального договору Січовою Т.І. за р.№ 1442 від 07.03.2008 року, внесеного в Державний реєстр правочинів за р. № 2743883; стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 березня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк» (правонаступник АТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 98800,00 дол. США з розрахунку 12,40 % річних на строк з 07.03.2008 по 26.02.2038 рік. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 07.03.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №79317, відповідно до якого, предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Січовою Т.І., 07.03.2008р., за реєстровим номером 1442. 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідач порушила умови кредитного договору, у результаті чого станом на 08 вересня 2014 року заборгованість становила 2087865,22 грн. Станом на час звернення до суду заборгованість позичальником не була погашена. А тому, в рахунок погашення заборгованості за кредитом просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено повністю, в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості по кредитному договору №0 від 07.03.2008 року між АКІБ "УкрсибБанк" та ОСОБА_1 в розмірі 2 087 865, 22 грн., звернуто стягнення заборгованості на предмет іпотеки за договором іпотеки №79317 від 07.03.2008 року з ОСОБА_1 шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність та визнання права власності за іпотекодержателем АТ "Дельта Банк" на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що є власністю іпотекодавця ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального договору Січовою Т.І. за р.№ 1442 від 07.03.2008 року, внесеного в Державний реєстр правочинів за р. № 2743883.

Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2015 року по цивільній справі № 569/16227/14-ц за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення від 16 лютого 2015 року скасовано і призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 17 січня 2019 року провадження у справі №569/16227/14-ц за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Повернуто з Державного бюджету України Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" сплачений судовий збір у справі в сумі 3 654,00 грн..

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду від 19 березня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" задоволено. Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2019 року скасовано. Справу за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року справу №569/16227/14 розподілено судді Галінській В.В.

Ухвалюю суду від 27 березня 2019 року справу було прийнято до розгляду, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , а також призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених в запереченнях проти позову, просив відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи Михайловського С.В. ОСОБА_5 в судовому засіданні просила позов задовольнити, вказала, що позичальником зобов`язання не виконано, законом не заборонено звернення до суду із позовом про визнання права власності на предмет іпотеки за іпотеко держателем. Крім того, заочне рішення повністю виконане і ОСОБА_2 правомірно набуто право власності на квартиру.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши виступи учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк» (правонаступник АТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 98800,00 дол. США з розрахунку 12,40 % річних на строк з 07.03.2008 по 26.02.2038 рік.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, 07.03.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №79317, відповідно до якого, предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Січовою Т.І., 07.03.2008р., за реєстровим номером 1442.

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість АТ "УкрСиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідач порушила умови кредитного договору, у результаті чого станом на 08 вересня 2014 року заборгованість становить 2087865,22 грн. Станом на час звернення до суду заборгованість позичальником не була погашена.

У жовтні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність та визнання права власності за іпотекодержателем АТ "Дельта Банк" на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що є власністю іпотекодавця ОСОБА_1 .

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, забезпечених іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36 та 37 Закону України "Про іпотеку" є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п.4.1. іпотечного договору від 07 березня 2008 року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки: 4.1.1. в разі порушення будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, 4.1.2. у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмет іпотеки, 4.1.3. в інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Пунктом 4.2 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення здійснюється на підставі: 4.2.1. рішення суду, 4.2.2. виконавчого напису нотаріуса, 4.2.3. позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку», 4.2.4. з інших, передбачених законодавством підстав. Право визначення підстави і способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.

В іпотечному договорі міститься відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення кредитних зобов`язань.

Зокрема,згідно п.5.1. іпотечного договору, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового регулювання. Позасудове регулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: 5.2.1. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; 5.2.2. Отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». 5.3. Позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тобто сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Враховуючи те, що сторони іпотечним договором визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності іпотекодержателем, Законом не передбачено визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, з урахуванням правових позицій викладених в постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року в справі №6-1243цс16, від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" місцезнаходження м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ,

ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2019 року.

Суддя -