Справа № 161/8607/19
Провадження № 2/161/2435/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 липня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

23.05.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у якому також зареєстрований відповідач. Зазначила, що ОСОБА_2 її колишній чоловік, шлюб з яким було розірвано 24.02.2015 року, а тому відповідач не являється членом її сім`ї. З січня 2015 року відповідач не проживає у її квартирі, витрати по утриманню житла не несе. Факт реєстрації ОСОБА_2 у належній їй квартирі призводить до несення витрат у завищеному розмірі. Враховуючи викладене, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Судові витрати просить залишити за відповідачем.

До початку судового засідання позивачкою подано до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд без її участі, позов підтримує у повному обсязі, будь-яких заперечень щодо заочного розгляду справи у неї немає (а.с. 29).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується судовими повістками (а.с. 17, 26) та судовим оголошенням, розміщеним на офіційному веб-порталі судовоої влади України (а.с. 25), відповідно до положень ст. 128 ЦПК України. Заява про розгляд справи за відсутності, про відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25575253 від 15.03.2010 року та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 09.03.2010 року (а.с. 7).

Як вбачається з будинкової книги НОМЕР_2 для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , у даному житловому будинку також зареєстрований, зокрема, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-12).

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.02.2015 року (а.с. 13).

Як вбачається з повідомлення Луцького ВП ГУНП у Волинській області № 3/2454/58/04-19 від 16.05.2019 року, співробітниками відділу ді було встановлено, що ОСОБА_2 з 2015 року та по даний час дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивачки.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки реєстрація ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , порушує права власника вказаного житла вільно володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також змушує останню нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, тому є всі передбачені законодавством підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин його відсутності з 2015 року, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача також необхідно стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі ст. 150 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 16 липня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська