ПОСТАНОВА

іменем України

25 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/2947/18

провадження № 22-ц/4809/974/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову вказала, що від шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, ухиляється від виконання своїх обов`язків та добровільно виконувати їх не бажає.

Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи подану заяву про зміну предмету позову (а.с.17-18) просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач працює в органах виконавчої влади у місті Київ та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. Вирішено питання судових витрат.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Відповідач працевлаштований та отримує щомісячно заробітну плату, а тому суд, врахувавши згоду відповідача на стягнення з нього аліментів на утримання дитини, дійшов висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітньої дитини доцільно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року змінити в частині розміру стягнутих з відповідача на її користь аліментів на утримання сина, стягнувши аліменти в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що рішення є незаконним, ухваленим при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що оскаржуване рішення суду в частині визначення розміру присуджених до стягнення аліментів ґрунтується на неналежній оцінці досліджених доказів та неправильному застосуванні приписів ст.182 СК України.

ОСОБА_2 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України, судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 10 серпня 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_5 (а.с.6).

Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 15 відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1149 (а.с.7).

Як убачається з довідки Київського міського медичного коледжу (ВНЗ КММК) від 16 жовтня 2018 року №474 ОСОБА_3 є студентом I курсу денної форми навчання відділення Стоматологія ортопедична за спеціальністю «Стоматологія» ВНЗ Київський міський медичний коледж I рівня акредитації, де термін навчання з 1 вересня 2018 року по 30 червня 2021 рік, недержавна форма навчання (а.с.20).

Квитанцією від 07 серпня 2018 року №790743 підтверджується оплата ОСОБА_3 за навчання в розмірі 8 800 грн. (а.с.21).

06 серпня 2018 року між директором ВНЗ Київського міського медичного коледжу та ОСОБА_1 було укладено договір про надання освітніх послуг №32 для ОСОБА_3 про надання освітньої послуги у період з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року за спеціальністю «Стоматологія», загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання становить 52 800 грн. Вартість першого року навчання (10 місяців) складає 17600 грн. (а.с.22).

Відповідно до довідки бійцівського клубу «Fight Family Club» від 20 листопада 2018 року ОСОБА_6 відвідує секцію тхеквандо (а.с.27).

Відповідно до довідки Приватного вищого навчального закладу «Міжнародна академія екології та медицини» від 21 листопада 2018 року №1245, ОСОБА_1 навчається в ПВНЗ «МАЕМ» за договором № СТ2015-03 від 01 вересня 2015, та за 2015-2016 навчальний рік вартість оплати склала 24 000 грн., 2016-2017 навчальний рік - 26 976 грн., 2017-2018 навчальний рік - 26 384 грн., 2018-2019 навчальний рік - 0 грн., загалом 77360 грн. (а.с.23). 01 вересня 2015 року між Приватним вищим навчальним закладом «Міжнародна академія екології та медицини» та ОСОБА_1 було укладено договір про навчання та надання освітніх послуг громадянам України та іншим особам, що постійно проживають на території України, де термін навчання складає з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року, розмір плати за навчання склав 96 000 грн. (а.с.24-26).

Як на підставу своїх заперечень відповідач вказував, що сам є інвалідом ІІІ групи з дитинства, та що має на утриманні непрацездатних батьків-пенсіонерів. Крім того, позивачеві на праві власності належить двокімнатна квартира у АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що ОСОБА_2 є пенсіонером по інвалідності 3 групи з дитинства, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 (а.с.48).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_7 - батько відповідача, є пенсіонером за віком (а.с.49).

Копією пенсійного посвідчення підтверджується, що ОСОБА_8 - мати позивача, отримує пенсію по інвалідності, 3 група загального захворювання (а.с.50, 51-52).

Як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 07 листопада 2018 року, ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с.53-54).

У свою чергу позивач посилалася на те, що її батьки також є особами непрацездатними.

Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 ОСОБА_9 - мати позивача, отримує пенсію за віком. Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_10 - батько позивача, отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання (а.с.60-63).

Статтею 51 Конституції України, що кореспондується зі ст.180 СК України, передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з довідкою про середню заробітну плату (дохід), виданою ОСОБА_2 , останній працює у Комунальному підприємстві «Автотранспортне підприємство виконавчого органу Київської міської Ради (Київської державної адміністрації)» на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування, сукупний дохід якого за період з січня 2018 року по грудень 2018 року складає 154 401 грн. 39 коп. (а.с.69).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум, зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років:

з 1 січня 2018 року - 1860 гривень;

з 1 травня 2018 року - 1944 гривень;

з 1 грудня 2018 року - 2027 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років:

з 1 січня 2019 року - 2027 гривень;

з 1 липня - 2118 гривень;

з 1 грудня - 2218 гривень.

Як зазначено вище відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи розмір прожиткового мінімуму для малолітньої дитини станом на 2019 рік розмір аліментів у частці від заробітку відповідача (1/4), який був призначений судом, гарантує достатній рівень для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітнього ОСОБА_3 .

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи зазначений спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що сімейним законодавством України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей, а тому правомірно частково задовольнив позовні вимоги та стягнув з відповідача на користь позивача, на утриманні якого перебуває неповнолітній син, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Зокрема, колегія суддів погоджується з висновком суду, що поданими сторонами письмовими доказами не підтверджується, що саме у них на утриманні знаходяться батьки-пенсіонери.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача щодо навчання її самої не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. А стосовно навчання неповнолітньої дитини, тодані правовідносини врегульовано статтею 185 СК України, якою передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до положень ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Посилання позивача, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 376 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 5, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 рокубез змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: О.Л. Дуковський

О.А. Письменний