ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3502/19 Справа № 196/215/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Зубій А. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Красвітної Т.П.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк",

на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року до Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року в задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року та постановити нову ухвалу про задоволення заяви АТ КБ "ПриватБанк" та видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на пред`явлення його до виконання.

Відзивів на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задоволено та з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н в сумі 23030,91 грн., а також судові витрати в сумі 243,60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" отримав виконавчий лист по вказаній справі (а.с. 55).

13 липня 2018 року до суду першої інстанції надійшла заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу.

В обґрунтування своєї заяви, ПАТ КБ ПриватБанк" зазначає, що оригінал виконавчого листа було втрачено при пересилці.

Згідно відповіді Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.07.2018 року за вих. №1344-47/9601, яка надана ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", даний виконавчий лист 11.12.2014р. повернуто на адресу стягувача, але до адресату не дійшов, оскільки був втрачений при поштовій пересилці.

Також в матеріалах справи міститься відповідь Царичанського районного відділу ДВС ГТУЮ про те, що в період з 07.08.2014 року по 11.12.2014 року на виконанні у відділі перебував виконавчий лист № 196/215/14-ц від 17.07.2014р. Виконавче провадження завершено 11.12.2014 року, копія постанови разом з оригіналом виконавчого листа направлена на адресу стягувача. Повторно вищезазначений документ до відділу ДВС не надходив та на виконанні не перебував. Надати виконавче провадження немає можливості, оскільки воно знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до Розділу XIII ч.1 п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 1 ст. 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За чинним законодавством суд має право видати дублікат виконавчого документа лише у разі його втрати.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Ч.ч. 4,5 вказаної статті визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Загальний строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання становить три роки.

Залишаючи без задоволення заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" про видачу дублікату виконавчого листата та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що твердження Банку про втрату виконавчого документа є лише припущенням, належних доказів цій обставині, зокрема, даних від відповідного поштового відділення,- не мається, втрата сталася через тривалу недбалість самого стягувача - ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказане свідчить про повну бездіяльність Банку щодо користування правами стягувача, передбаченими ЗУ «Про виконавче провадження».

Посилання АТ КБ "ПриватБанк" на те, що оригінал виконавчого листа був втрачений при пересилці, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суду не надано доказів, що вказаний виконавчий лист саме втрачено.

Інших доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа банком не надано та ні матеріали справи, ні апеляційна скарга ПАТ КБ "ПриватБанк" доказів цьому не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув вагу на те, що стягувача не було належним чином повідомлено про повернення виконавчого листа не підтверджені належними доказами та не заслуговують на увагу, оскільки банк не був позбавлений можливості поставити питання про видачу дубліката виконавчого листа у передбачені законом строки для виконання судових рішень.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, то відсутні і підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

Т.П.Красвітна