Справа № 755/5873/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 14.03.2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 48.45/66/08-А за умовами якого банк надав позичальникові кредит в сумі 173 765,00 грн. зі сплатою 13,44 % річних. 20.05.2013 року ПАТ «Кредитпромбанк», яке є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого банк відповідно до умов цього договору відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить боржнику на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. З метою належного виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, банк та ОСОБА_2 14 березня 2008 року уклали договір поруки № 49.45/66-П1/08-А, за умовами якого поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. 18 жовтня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступила, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитними договорами та договорами поруки, зокрема, і за договором кредитом № 49.45/66/08-А та договором поруки № 49.45/66-П1/08-А від 14 березня 2008 року. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв`язку з чим у неї перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 19.03.2019 року складає 202 618,89 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за договором кредиту в сумі 202 618,89 грн., інфляційні втрати та 3% річних, а також судові витрати.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачі відзив не подали.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 14.03.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 49.45/66/08-А за умовами якого банк надав позичальникові кредит в сумі 173 765,00 грн. на строк до 13.03.2015 року включно, а позичальник зобов`язався своєчасно повернути банку кредит і щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 13,44 %.

14.03.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави № 45.25/66-31/08-А за умовами якого заставодавець передає у забезпечення власних зобов`язань за кредитним договором, а заставодержатель приймає у заставу майно, а саме: автомобіль «Хюндай Туксон», д/н НОМЕР_1 , який належить заставодавцю на праві свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого УДАІ НУ МВС України в м. Києві 13.03.2008 року.

14.03.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено договір поруки № 49.45/66-П1/08-А за умовами якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 49.45/66/08-А від 14 березня 2008 року, укладеним між банком та позичальником.

20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпормбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за умовами якого продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

09.11.2018 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір купівлі-продажу майнових прав № 949/К, за умовами якого продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатку № 1,2 до цього договору.

Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів.

В свою чергу, ОСОБА_1 скористалася кредитними коштами та свої зобов`язання належним чином не виконала.

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до розрахунку їх заборгованості перед позивачем становить 202 618,89 грн. грн., з яких: 96 297,44 грн. заборгованість за кредитом, 101 695,84 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення прав вимоги та 4 625,61 грн. заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 113 цс 14 від 01 жовтня 2014 року.

Суд погоджується з розрахунками, складеними позивачем, щодо нарахованих 3% річних в розмірі 18 252,00 грн. та витрат від інфляції в розмірі 84 318,05 грн.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Дослідженими матеріалами справи судом встановлено, що в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 102 570,05 грн., ознак, з розрахунків, що здійснені судом шляхом складення суми нарахованих 3% річних та витрат від інфляції вбачається, що 102 570,05 грн. це саме та сума, яку просить стягнути позивач, а тому суд, в даному випадку, не виходить за межі позовних вимог, зазначених в ст. 13 ЦПК України та стягує з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати від суми боргу в розмірі 84 318,05 грн. та 3 % річних в розмірі 18 252,00 грн., а всього - 102 570,05 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 960,50 грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 550, 589, 1054 ЦК України, ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, , 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б) заборгованість за кредитним договором № 49.45/66/08-А від 14.03.2008 року, яка складається із втрат на суму боргу в розмірі 84 318,05 грн. та 3% річних в сумі 18 252,00 грн., а всього - 102 570 (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят) гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б) по 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок судового збору з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 липня 2019 року.

Суддя Н.О.Яровенко