ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3083/19 Справа № 214/5963/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Житлосервіс-КР до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

21 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. З урахуванням уточнений позовних вимог. Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованості за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 грудня 2014 року по 01 лютого 2017 року в сумі 11 276 грн. 43 коп., інфляційні втрати в сумі 1 880 грн. 95 коп., три проценти річних від простроченої суми боргу в сумі 332 грн. 79 коп. та стягнути судовий збір (а.с.1-2,22-23).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року позовні вимоги ТОВ «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 грудня 2014 року по 01 лютого 2017 року в сумі 11 276 грн. 43 коп., інфляційні втрати в сумі 1 880 грн. 95 коп., відсотки від простроченої суми боргу в сумі 332 грн. 79 коп., а всього 13 490 грн. 17 коп.. Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ТОВ Житлосервіс-КР витрати на судовий збір з кожного окремо по 689 грн., а всього 1 378 грн. (а.с.154-157).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що ТОВ «Житлосервіс-КР» дійсно є визначеним органом місцевого самоврядування виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибуткових територій. Крім того, зазначає, що з позивачем не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг (а.с.159-166).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ Житлосервіс-КР, відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає фізичній особі споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у послугах по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій за його місцем знаходження об`єкту нерухомості відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є співвласниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та користуються житлово-комунальними послугами по утриманню будинку і споруд та прибудинкових територій. Між сторонами встановилися фактичні відносини з приводу надання та користування послугами по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом відкриття особового рахунку та видачі розрахункової книжки. Відповідачі частково виконували умови про надання послуг з водопостачання та водовідведення щодо їх оплати (до завдання збитків в вигляді боргу і після цього).

Під час планової перевірки представниками ТОВ Житлосервіс-КР виявлена заборгованість позивача, яка станом на 01 березня 2017 року, з урахуванням відсотків річних та інфляційних втрат, складає 13 490 грн. 17 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суд, першої інстанції виходив з доведеності факту, що відповідачі не сплачували за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, у них виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Між сторонами виникли правовідносини стосовно надання та оплати житлово-комунальних послуг.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст.20 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України строки оплати встановлено -щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

З матеріалів справи, вбачається, що відповідно до виписки з особистого рахунку суми заборгованості по приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01 грудня 2014 року по 01 лютого 2017 року - заборгованість за надання житлово-комунальних послуг складає 11 276 грн. 43 коп. (а.с.24).

Відповідно до розрахунку суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за адресою: АДРЕСА_1 , складає 1880 грн. 95 коп., сума трьох процентів річних від простроченої суми боргу складає 332 грн. 79 коп. (а.с.25).

ТОВ Житлосервіс-КР є підприємством, що надає мешканцям послуги з утримання будинку і прибудинкової території.

ТОВ Житлосервіс-КР є управителем будинку, споруди або групи будинків споруд Саксаганського району м. Кривого Рогу, що підтверджується укладеним Договором з УБЖП про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Саксаганському районі.

ТОВ Житлосервіс-КР прийняло багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 ) на обслуговування, що підтверджується Додатком № 1 до Договору.

Особовий рахунок по нежитловому приміщення АДРЕСА_1 відкрито на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, співласниками приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (а.с.4-5).

У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Разом з тим, відсутність в матеріалах справи договору про надання житлово-комунальних послуг не тягне за собою недійсність відносин по фактичному наданню таких послуг та не звільняє відповідача від обов`язку внесення оплати за надані йому та спожиті послуги, на чому також ґрунтуються положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 27.01.2016 року у справі №6-2864цс15.

Таким чином, колегія суддів враховуючи факт неналежного виконання відповідачами обв`язку по оплаті послуг з житлово-комунальних послуг, вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 грудня 2014 року по 01 лютого 2017 року в сумі 11 276 грн. 43 коп.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідно до статей 77-78 ЦПК України відповідачами не спростовано та належних доказів з цього приводу ними до суду не надано.

Перевіряючи наявність правових підстав для покладення на відповідачів обов`язку з відшкодування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період затримки виконання зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо стягнення солідарно з відповідачів інфляційні втрати в сумі 1 880 грн. 95 коп., відсотки від простроченої суми боргу в сумі 332 грн. 79 коп..

При цьому, правильність нарахування зазначених сум відповідачами не спростована.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних доказів того, що ТОВ «Житлосервіс-КР» дійсно є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибуткових територій спростовується матеріалами справи, оскільки встановлено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» є управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та здійснює його обслуговування, що підтверджується Договором про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Саксаганському районі (об`єкт №1).

Доводи щодо відсутності укладеного з позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг є безпідставними, оскільки відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: