Провадження № 2/522/4219/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 21.11.2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , 2012 року народження, який після розірвання шлюбу та на дату подання позову проживає спільно з матір`ю ОСОБА_1. Зазначала, що забезпечує дитину всіма умовами для проживання навчання та відпочинку, займається духовним розвитком сина, матеріально забезпечує всім необхідним. ОСОБА_2 сплачує кошти на утримання дитини відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2016 року у справі №523/5237/16-ц, однак участі у достойному вихованні дитини не приймає. Син, який на сьогоднішній день є малолітньою дитиною задоволено спілкується з батьком, оскільки останній купує йому солодощі, водить на атракціони, при цьому не заставляє вчити грамоту, не водить дитину на культурні заходи, не наголошує на необхідності займатися фізичними вправами, вести здоровий образ життя, бути ввічливим та освіченим. Вважаю, що така поведінка не підтверджує участі у вихованні дитини. Це лише перебування разом із дитиною та нехтування батьком розкладом дитини, згідно якого він має бути на тренуванні або на додаткових заняттях. ОСОБА_2 , маючи інший цивільний шлюб, порушує домовленості щодо перебування разом із дитиною і може безпідставно не повертати по декілька днів сина додому. При цьому, позивач не знає де ночує дитина, оскільки це може бути місце проживання жінки, з якою проживає ОСОБА_2 , а може бути домівка ОСОБА_2. Посилалась на те, що відповідач має погану характеристику, використовує у розмовах нецензурну брань, неодноразово вчиняв сімейне насильство, зловживає алкогольними напоями, нехтує забороною водити транспортний засіб у нетверезому стані, має прострочені кредиторські заборгованості у банківських установах, у зв`язку з чим не проживає за місцем реєстрації. Відсутність ОСОБА_2 за місцем реєстрації не дає змоги позивачу отримувати інформацію щодо його місцезнаходження, особливо у випадках, коли з ним перебуває син. У зв`язку з чим позивач просила визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , 2012 року народження разом з матір`ю ОСОБА_1 Визначити такий спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини, ОСОБА_3 , 2012 року народження: перебування дитини з батьком у першу та третю суботу місця з 10.00 год. ранку до 14.00 год. у присутності матері.

Ухвалою суду від 09.01.2018 року провадження у справі відкрито, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 05.02.2018 року.

05.02.2018 року розгляд справи був відкладений, у зв`язку з неявкою відповідача та 3 особи.

07.03.2018 року до суду надійшла заява представника Суворовської районної адміністрації про розгляд справи без участі представника, просив прийняти рішення з урахування висновків про визначення способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 (т.1, а.с.109-110). Згідно висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.03.2018 року, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_1.

Також було надано висновок Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.11.2017 року №01-05-3/453вх., згідно якого було визначено наступний спосіб участь батька у виховані сина шляхом встановлення перебування дитини із батьком кожен четвер до 19.00 год. без ночівлі; перші та треті вихідні місяця з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі, за місцем проживання батька, бабусі та дідуся (т.1, а.с.111-112).

До суду 12.03.2018 року надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Суворовської міської адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином (т.1, а.с.114-127).

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 посилався на те, що любить свого сина ОСОБА_3 , 2012 р.н., який постійно проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , і бажає брати участь в його утриманні і вихованні. Він надає матеріальну допомогу, а саме: надає грошові кошти декілька разів на місяць, придбав необхідні речі, продукти харчування та інше. Він займався влаштуванням неповнолітнього сина до дитячого саду та здійснює оплату його перебування там, що може підтвердити директор цього закладу. Не дивлячись на це, матері дитини - ОСОБА_1 коштів постійно не вистачає, і вона почала шантажувати ОСОБА_2 тим, що у разі ненадання більше матеріального забезпечення, вона не буде давати бачитися з дитиною. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що ніколи не заперечував щодо надання фінансової допомоги, однак ОСОБА_1 надавала можливість бачитися з дитиною лише один-два рази на місяць, обґрунтовуючи це тим, що дитина хворіє. ОСОБА_2 висловлював своє бажання та намір всіляко допомагати дитині та лікувати її, однак мати дитини не давала можливості це зробити, не неодноразові прохання надати можливість бачитись з дитиною ОСОБА_1 відмовляє. Більш, ніж два місяці потому, ОСОБА_1 взагалі відмовилась давати дитину батьку для побачень, вимкнула або змінила номер телефону, двері не відчиняла, у зв`язку з чим батько взагалі не знає як і з ким знаходиться на сьогоднішній день його дитина.

Позивач за зустрічним позовом працює моряком, має постійний та стабільний дохід. За місцем роботи характеризується позитивно. На обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. До кримінальної відповідальності за вчинення злочині не притягувався. За місцем проживання характеризується позитивно. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкуванню позивача за зустрічним позовом із дитиною спричинить шкоду сину не існує. Створення перешкод відповідачем (за зустрічним позовом) у спілкуванню позивача (за зустрічним позовом) із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. У зв`язку ОСОБА_2 просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з неповнолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Визначити такі способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з чином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з четверга 18 години вечора до понеділку 09 години ранку кожного тижня; по святам - кожне друге свято (день народження, Різдво, Пасха, тощо) за попередньою домовленістю сторін, кожний Новий рік - з батьком; в день народження батька.

Ухвалою суду від 12.03.2018 року зустрічний позов був прийнятий до сумісного розгляду із первісним позовом та розгляд справи був відкладений на 23.04.2018 року.

21.03.2018 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (т.1, а.с.140-149), відповідно якого зазначено, що подаючи зустрічний позов, представником ОСОБА_2 ніяким чином не доводить факти існування перешкоджання з боку ОСОБА_1 вихованню та спілкуванню батька з малолітньою дитиною, у зв`язку із чим заявлена в позові вимога зобов`язати усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з сином вважають безпідставною та необґрунтованою. Випадки відмови в спілкуванні з дитиною мають об`єктивні обґрунтування і пояснюються станом здоров`я дитини або відвідування дитини батьком у стані алкогольного сп`яніння. Заявлений позивачем у зустрічному позові графік спілкування з дитиною не враховує графік роботи дошкільного навчального закладу, який відвідує син та ігнорує графі додаткових занять сина, перешкоджатиме реалізації права малолітньої дитини на дошкільну освіту. Також представник зазначив, що три дні на тиждень є досить тривалим часом для розлучення малолітньої 5 - річної дитини з матір`ю з огляду на проживання батька поза межами міста Одеси, відсутність у матері особистого транспорту на випадок невідкладного побачення з дитиною, ігнорування з боку батьків обіцянок своєчасно повертати сина додому до матері. Малолітній син, постійно мешкає з матір`ю, з її старшою донькою та батьком ОСОБА_1 , зростає в сімейному оточенні в атмосфері щастя і любові, яка сприяє повному та гармонійному розвитку особи сина.

Представник відповідача за зустрічним позовом вважає, що встановлений графік зустрічей можливий в присутності мати дитини з огляду на вік дитини, постійне проживання останньої разом із нею, підтверджені факти аморальної поведінки батька дитини (нецензурна брань, притягнення до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї) факти знаходження батька в присутності сина у стані алкогольного сп`яніння, випадки керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (адже, збираючи дитину для спілкування, ОСОБА_2 заїжджає за ним на власному транспортному засобі, на якому відвозить дитину за межі міста, в Одеську область, с Красносілку, в якому мешкає разом із своїми батьками). Встановлення графіку спілкування ОСОБА_2 з сином в присутності матері в силу його фізичної та розумовою незрілістю буде запорукою безпеки дитини, якою мати не має права та не буду нехтувати. Отже, під час розгляду даної справи, на думку відповідача за зустрічним позовом мають бути оцінені ризики спілкування батька, який характеризується аморальною поведінкою, мав статус правопорушника в адміністративних проступках, ніс відповідальність за керування транспортним засобом у нетверезому стані, використовує нецензурні обороти мови, має намір забирати 5-ти річну малолітню дитину на три дні на тиждень без присутності мати та контролю за безпекою дитини.

Також представник зазначив, що відсутні докази оплати з боку ОСОБА_2 послуг за перебування в дитячому саду; навчання та перебування малолітньої дитини у дошкільному навчальному закладі оплачується ОСОБА_1. Позивачем за зустрічним позовом також не надано належних доказів працевлаштування на постійній основі, не надано довідки про заробіток з місця роботи, яке підтверджувала стабільний дохід, не надано характеристики його як робітника, не долучено до позову довідки з психоневрологічної установи. ОСОБА_1 неодноразово подавала заяви до правоохоронних органів про факт рукоприкладства та жорстокої поведінки ОСОБА_2

У підготовче судове засідання 23.04.2018 року з`явились позивачка та її представник ОСОБА_5 , які зазначили, що первісний позов підтримують, а зустрічний позов не визнають, вважають за можливе закрити підготовче засідання, а справу призначити до розгляду по суті.

В підготовче судове засідання відповідач, представник відповідача та 3 особи, не з`явились, про час дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 23.04.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 19.06.2018 року.

У судове засідання 19.06.2018 року до суду з`явились позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_5 , представник відповідача ОСОБА_10.

Протокольною ухвалою суду було частково задоволено клопотання про виклик свідків та вирішено викликати для допиту свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Розгляд справи відкладено на 27.06.2018 року.

У судове засідання 27.06.2018 року до суду з`явились ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_5 , та представник відповідача ОСОБА_10. У судовому засіданні надали свої пояснення свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_7.

У судовому засідання позивачка повідомила, що подружжя ОСОБА_7 відмовляються надавати свідчення, тому замість них просить допитати ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Суд оголосив перерву у судовому засідання до 31.10.2018 року для виклику інших свідків.

У судове засідання 31.10.2018 року з`явились позивачка ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_16 та надали пояснення свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14.

Розгляд справи відкладено на 18.12.2018 року.

У судовому засіданні 18.12.2018 року представник відповідача відмовилась від клопотання про допит свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки вони виїхали за кордон. Розгляд справи відкладено на 14.03.2019 року.

У судовому засіданні 14.03.2019 року було долучені письмові докази та представник позивача просив надати час для вирішення питання про затвердження мирової угоди. Розгляд справи відкладено до 18.04.2019 року.

Розгляд справи 18.04.2019 року було відкладено на 18.06.2019 року у зв`язку з наданням відпочинку судді відповідно наказу №54-в/тм/с від 16.04.2019 року.

У судове засідання 18.06.2019 року з`явились позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_5 , представник відповідача ОСОБА_10, розгляд справи було продовжено без участі представник третьої особи, у зв`язку з неодноразовою неявкою в судове засідання представника Орану опіки та піклування, повідомленого належним чином, та з урахуванням заяви від 07.03.2018 року (т.1, а.с.108).

Позивач та її представник підтримали подану ними позовну заяву, просили її задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову з підстав вкладених у позові та відзиві на зустрічний позов.

Представник відповідача не заперечувала проти проживання дитини за матір`ю, при цьому наполягала на задоволенні зустрічного позову щодо визнання способу участь батька у вихованні сина з підстав, викладених у ньому.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які були присутні в судовому засіданні, з урахуванням пояснень, наданими свідками у минулих судових засіданнях, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . (а.с.20).

Згідно пояснень сторін, після розірвання ними відносин малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації від 05.03.2018 року, зазначено, що вважають доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 (т.1, а.с.109-110).

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина, яка законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 161 Сімейного кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові від 03.05.2018 року по справі №754/5128/16-ц Верховний суд зазначив, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно даного висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації від 05.03.2018 року, в умовах, який проживає син, позивачкою створені належні умови для проживання та розвитку дитини.

Відповідно характеристики ОСОБА_3 , 2012 року народження, зазначено, що ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю та сестрою. Дитина відвідує ОУВК №292 з 2014 року. ОСОБА_3 добре розвинений, активно спілкуєтеся з однолітками, акуратний та охайний. Мати ОСОБА_1 проявляла себе як добра, відповідальна, турботлива мати, яка має авторитет у дитини. Батько ОСОБА_2 забирає дитину вкрай рідко, не приймає участі в житті групи. Рідко приводить дитину вранці, постійно запізнюється, тим самим порушує розклад дня групи, на зауваження вихователів та медичних працівників відповідав нецензурною лайкою. (а.с.17).

Відповідно довідки №25 від 04.10.2017 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 виховується в старшій групі №7 Одеського НВК №292 «Дошкільний навчальний заклад - спеціалізована школа І ступеня з поглибленим вивченням англійської мови» Одеської міської ради Одеської області (а.с.18).

Згідно довідки №31 від 19.03.2018 року тільки ОСОБА_1 , сплачує харчування, додаткові заняття та фонди (господарчі потреби) її сина ОСОБА_3 , який виховується в старшій групі №7 Одеського навчально-виховного комплексу №292 «Дошкільного навчального закладу - спеціалізована школа І ступеня з поглибленим вивченням англійської мови» Одеської міської ради Одеської області (а.с.150).

Відповідно договору найму жилого приміщення від 15.09.2015 року ОСОБА_1 орендує квартиру АДРЕСА_2 (а.с.22). З наданою суду характеристики сусідів в будинку АДРЕСА_2 вбачається позитивна характеристика ОСОБА_1 (а.с.23).

ОСОБА_1 працює на посаді бухгалтера ТОВ «ТАІС-ДІСТРИБЬЮШН» та має самостійний дохід (довідка від 04.10.2017 року (т.1, а.с.24), за місцем роботи характеризується позитивно (т.1, а.с.21).

Враховуючи вік малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з матір`ю, який фактично проживає з нею з самого народження, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному.

При цьому, суд враховує, що сторона відповідача у судовому засіданні не заперечувала щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , а тому в цій частині вимог ОСОБА_1 суд вважає за можливе постановити рішення про їх задоволення.

Як вбачається з підстав обох позовів та пояснень сторін, між сторонами існує конфлікт щодо участі батька у спілкуванні з сином.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

За змістом статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Із системного тлумачення частини першої статті 3 Конвенції, статей 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно довідки №87 від 25.10.2018 року ФОП ОСОБА_21 ОСОБА_3 є студентом 1-го року навчання курсів англійської мови і помісячна оплата навчання складає 600 грн. (а.с.212).

Згідно висновку по результатам нейропсихологічного дослідження від 14.07.2018 року ОСОБА_3 рекомендовано дотримання режиму дня, дозування навантаження та розподілу часу роботи/відпочинку, проходження курсів нейропсихологічної корекції, корекційна робота по зниженню стресу. (а.с.222-227).

Згідно висновку по результатам нейропсихологічного дослідження від 25.10.2018 року ОСОБА_3 рекомендовано дотримання режиму дня, дозування навантаження та розподілу часу роботи / відпочинку, проходження курсів нейропсихологічної корекції, корекційна робота по зниженню стресу. (а.с.228-232).

Відповідно результатів проведення психологічної роботи з ОСОБА_3 від 27.02.2019 проведений Одеським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді рекомендовано батькам огородити дитину від конфліктів та сварок між ними, утриматися від критичних висловів та обвинувачень в сторону один до одного. (а.с.245-248).

Допитаний у судовому засідання 27.06.2018 року свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що він є батьком позивачки ОСОБА_1 , яка надає можливість ОСОБА_2 бачитись з сином, однак він своєчасно за домовленістю не повертає дитину, погрожує позивачці, вчиняє конфліктні ситуації та бійки. Вчиняє дії щодо сварок з сестрою дитиною, говорить, що це не його сестра, забирає в одному одязі, повертає в іншому. Онук повідомляє, що батько відводить його до тітки ОСОБА_22 , однак хто це свідку не відомо. В лютому 2018 року він прийшов додому, де проживає свідок, позивачка дитина щодо якої заявлений спір та донька позивачки від іншого шлюбу та вибив двері, побив доньку, свідка та забрав сина. З приводу проведення часу онука з батьком, дитина повідомляла, що не займаються читанням, лише граються та дивляться телевізор. На питання представника відповідача, свідок повідомив, що не знає чи любить онук свого батька, а з приводу ситуації в лютому 2018 року, пояснив, що не відчиняли двері, оскільки ОСОБА_2 був у нетверезому стані, почав все руйнувати та погрожувати.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання 27.06.2018 року повідомила, що ОСОБА_2 є її племінником та знайома з позивачкою та їх сином. Дійсно у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникають сварки, проживають декілька років окремо. Дитина з задоволенням проводить час з батьком, вони ходять в театр, парк атракціонів та по іншим дитячим розвагам, в кінці березня 2018 року ходили в дельфінарій. Свідок вважає, що дитина не хоче повертатися до матері та сидіти в квартирі. На свята мати дитини не дозволяла дитині проводити час з батьком. ОСОБА_2 проживає з цивільною жінкою ОСОБА_22 , вона добре ставиться до сина та у них гарні умови для проживання. ОСОБА_2 сплачує аліменти та купує одяг. На питання представника відповідача свідок повідомила, що дитина також проводить час з батьками ОСОБА_2 в с. Красносілка, у нього є своя кімната та стіл за яким разом з бабою займаються вивченням грамоти, також у дитини є друзі які живуть по сусідству. На питання представника позивача свідок повідомила, що їй не відомі обставини розкладу занять дитини, також зазначила, що дитини говорить, що в квартирі матері він лише проводить час дома з дідом, а з приводу вживання алкогольних напоїв відповідачем, повідомила, що біля 4-ьох років відповідач не вживає алкогольних напоїв та після ДТП навіть кодувався.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні 31.10.2018 року повідомила суду, що знайома з позивачкою, вона орендує квартиру свідка в якій проживає, відповідача бачила один раз. Свідку подзвонили сусіди, та повідомили, що ОСОБА_2 намагається вибити двері та зламав наличник та ручку двері, дуже сильно кричав, після чого свідку відомо, що його забрали в поліцейський відділ, це було декілька років потому, особисто не бачила, однак дану інформацію повідомили сусіди. Також зазначила, що був ще конфлікт, коли відповідач схватив дитину та разом зі своєю матір`ю подряпали позивачку, надірвали їй вухо. Я була дуже здивована та сусіди повідомили, що в них виникали сварки також раніше.

Свідок ОСОБА_15 повідомила суду, що є сусідкою позивачки. Їй відомо, що відповідач приїжджає до неї, вчиняє конфлікти, бачила як він декілька разів ломився в двері квартирі, де проживає позивачка. Також зазначила, що повертаючись до дому з роботи в літку 2018 року, побачила позивачку на сходовому майданчику, яка була в крові та плакала. ОСОБА_1 пояснила, що в квартиру ввірвався її колишній чоловік, хотів забрати дитину, почав скандалити. Свідок охарактеризувала родину сусідів з доброї сторони, з приводу відносин дитини з батьком пояснила, що не бачила поганого ставлення до дитини, однак конфлікти виникають у позивача та відповідача.

Суду надано фотокопії судових рішень, посилаючись на погане характеризування особи відповідача, однак враховуючи, що за текстом неможливо встановити особи відносно яких розглядались справи, суд не може надати оцінку таким доказам.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно існують напружені відносини та самостійно визначити спосіб спілкування батька з сином вони не можуть. При цьому, при вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання батька бачити свого сина більше, приймати безпосередню та активну участь у його вихованні, спілкуватися із ним, а також тривалість позбавлення його такого права.

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради 14.11.2017 року надав висновок про визначення способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно якого вважає доцільним визначити способи участі батька, шляхом встановлення перебування дитини з батьком: - кожен четвер до 19.00 год., без ночівлі; - перші та треті вихідні місяця з 10.00 год. суботи до 20.00 год. неділі, за місцем проживання батька бабусі та дідуся. (т.1, а.с.111-112).

Суд враховує, що дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на сина негативний напрямок, тому для формування моделі поведінки необхідне спілкування з обома батьками.

За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст. ст. 141, 150, 157, 159 СК України та висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні сина не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, беручи до уваги відсутність будь-яких випадків, коли законом обмежене право позивача на спілкування з дитиною; враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, враховуючи інтереси дитини, суд вважає позов ОСОБА_2 обґрунтованим та таким, що знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи.

Із урахуванням викладеного приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_2 в частині зобов`язання позивачки за первісним позовом не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

У частині вимог первісного та зустрічного позовів щодо визначення способу участі батька у виховані та спілкуванні з дитиною суд, перше ж за все враховує малолітній вік дитини, ті обставини, що вона відвідує навчальний заклад, а також її заняття у гуртках, обумовлений цими особливостями режим дня, який має забезпечити здоровий розвиток дитини, суд вважає наступним чином визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною наступним чином:

- кожні перші та треті п`ятниці із 18.00 год. по суботи 20.00 год. місяця, по святам - кожне друге свято, дні народження - за попередньою домовленістю батьків, за відсутності матері.

Саме такий регламент зустрічей, на думку суду, буде сприяти поступовому відновленню стосунків дитини із батьком та покращенню його емоційного стану, а також забезпечить можливість батьку приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

У випадку зміни обставин сторони не позбавлені можливості вирішити питання щодо встановлення іншого порядку та способу участі батька у вихованні дитини.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. 3, 6, 19, 104, 105, 110, 112, 113, 141, 142, 150-151, 157, Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76-81, 82, 83, 89, 95, 133, 141, ст. 223, 241, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 у спілкуванні - малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною наступним чином:

- кожні перші та треті п`ятниці із 18.00 год. по суботи 20.00 год. місяця, по святам - кожне друге свято, дні народження - за попередньою домовленістю батьків, за відсутності матері.

В іншій частині позову ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, як брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 27.06.2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В.