Справа №718/1980/19
Провадження №2-з/718/10/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2019 року м. Кіцмань Чернівецької область

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Масюк Л.О.

секретаря Олексюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіцманського районного суду Чернівецької області надійшла вищевказана цивільна справа з клопотанням про забезпечення позову, в якій представник позивача просить, з метою забезпечення позову, накласти арешт на квартиру, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_4 .

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зазначеним вимогам заява про забезпечення позову не відповідає.

З матеріалів вказаної цивільної справи не вбачається співмірності ціни позову, визначеної позивачем, та ринкової вартості майна, на яке просить накласти арешт заявник.

Разом з тим, заявником не обґрунтовано необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт майна, власником якого є один із відповідачів; відсутні посилання на докази що підтверджували б намір вчинення відвідачем відповідних дій щодо відчуження майна, поділу чи виділення на даний час та не доведено співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а саме не наведено доказів щодо визначення вартості квартири, на яку просить заявник накласти арешт, що позбавляє суд можливості визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами з вартістю майна, що підлягає арешту.

Таким чином, оцінивши наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у зв`язку з чим заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих коштів- відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Масюк Л.О.