Справа № 456/2728/18 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/1489/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про зменшення розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину, позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 , про стягнення з позивача на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини із всіх видів мого заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20.01.2015 року і до її повноліття. На даний час за цим рішенням суду на користь відповідача стягується щомісячно 2600 гривень. Суд, стягуючи аліменти у процентному відношенні до доходів, врахував його працездатність та стабільність місячного доходу у вигляді заробітної плати, матеріальне становище колишньої дружини, стан здоров`я тощо. Однак обставини, за яких судом приймалося рішення про стягнення аліментів та визначення їх розміру, зазнали корінних змін.

Просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів у користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши їх у розмірі 1/4 його місячного заробітку (/доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незакооним та таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що судом залишилося поза увагою зміни в Сімейноку Кодексі від 17 травня 2017 року, які набрали чинності з 07 липня 2017 року, де в п.5 ст.183 СК України вказано, що на утримання однієї дитини аліменти стягуються в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вважає, що судом не було взято до уваги його фінансове становище, стан його здоров`я та стан здоров`я його матері яка перебуває на його утриманні. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2015 року з ОСОБА_5 , присуджено до стягнення на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про зміну імені, 21.04.2017р., ОСОБА_5 , змінив своє прізвище на - ОСОБА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 20.04.2018р., у ОСОБА_1 , заборгованість відсутня. З вказаного розрахунку вбачається, що сума, що підлягає стягненню становить - 1505 грн. 18 коп.

З копії трудової книжки ОСОБА_5 , вбачається, що останній 02.10.2015р., звільнений із займаної посади (робітника з ремонту електрообладнання Стрийської ЦРЛ) за власним бажанням.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку від 21.06.2018р., вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрований в Стрийській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, як платником єдиного податку 3 групи.

З повідомлення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 28.09.2018р., за №3-23, вбачається, що ОСОБА_1 , 28.09.2018р., припинено підприємницьку діяльність фізично особи-підприємця.

Згідно довідки виданої управління соціального захисту населення Стрийської районної державної адміністрації від 28.12.2018р., №4394, ОСОБА_1 , перебуває на обліку, як безробітній з 27.12.2018 року.

З довідки №6 ФОП ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_1 , знаходиться під динамічним спостереженням з приводу «Гіпертонічна хвороба І ст., 2 ст. ризик середній. Артроз суглобів нижніх кінцівок. Остеохондроз хребта, кила між хребцевого дику».

Згідно долучених медичних довідок стан здоров`я ОСОБА_7 , - матері позивача, вбачається, що остання з 25.12.2018р., перебуває на лікування в Київському протитуберкульозному диспансері.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» для дітей віком від 6 до 18 років установлено прожитковий мінімум у розмірі: з 01 січня 2018 року - 1860 грн., з 01 липня - 1944 грн., з 01 грудня - 2027 грн.

Судом враховано, що регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України.

Згідно зі ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Враховуючи те, що батьки проживають окремо, діти проживають з відповідачкою, а також матеріальний стан позивача, який є особою працездатного віку, не позбавлений можливості покращити свій матеріальний стан, потреби дитини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 березня 2015 року. Відсутність постійної роботи у позивача на даний час не є підставою для зменшення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 липня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.