Справа № 286/647/19
Номер рядка звіту 42
номер провадження 2/279/1034/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" липня 2019 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Трохимчук І.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання факту бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання факту бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії, зазначивши, що 21.09.2018 року він був звільнений у запас. На час звільнення, його вислуга років становила 24 календарних роки та 32 пільгових, він має статус учасника бойових дій та ветерана військової служби, є потерпілим 3 категорії ЧАЕС та проживає на території, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Під час проходження військової служби в м.Овручі він отримав службове житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , де і проживає по даний час разом з дружиною та неповнолітнім сином. 30.10.2018 ркоу він звернувся до керівництва Коростенського гарнізону В/Ч НОМЕР_1 м.Коростень-9, щодо надання дозволу на виключення вказаного вище житла з числа службового. Однак, про прийняте рішення його до даного часу не повідомлено. Вважає протиправною бездіяльність відповідача та просить суд визнати факт бездіяльності суб`єкта владних повноважень начальника Коростенського гарнізону В/Ч НОМЕР_1 в частині залишення без розгляду звернення щодо надання дозволу на виключення житла квартири АДРЕСА_1 , із числа службового; зобов`язати начальника Коростенського гарнізону В/Ч НОМЕР_1 надати йому дозвіл на виключення вказаного житла - квартири з числа службового.
Сторона позивача клопотала про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала.
Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, вказавши, що В/Ч НОМЕР_1 не являється належним відповідачем у справі, оскільки відповідно до «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» не веде квартирний облік, не приймає рішення щодо виділення квартир, переведення з службових квартир в постійні та інше, як наслідок не має жодного відношення до предмету позову, про що вказав в заяві до суду.
За таких обставин, справу розглянуто у відсутність сторін без фіксації технічними засобами, на підставі наданих доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , наказом командування "Північ" - 21.09.2018 року був звільнений з військової служби у запас. На час звільнення, вислуга календарних років ОСОБА_1 становила 24 роки 1 місяць та пільгових 32 роки 1 місяць. Позивач має статус учасника бойових дій та ветерана військової служби, є потерпілим 3 категорії ЧАЕС, проживає на території, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Під час проходження військової служби в м.Овручі ОСОБА_1 отримав службове житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , де і проживає по даний час разом із дружиною та їх неповнолітнім сином.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частина перша статті 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 47 Конституції України гарантує кожному мати право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Згідно ч.1 ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
Відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 р. №37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.
Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної вмісті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
За приписами ч.2 п.11 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 р., виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Механізм та порядок виключення квартир із числа службових у Збройних Силах України регулюється також положеннями Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011року.
Пунктом 2.2. зазначеної Інструкції передбачено, що всі рішення щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового приймаються Міністром оборони України. У подальшому житлове приміщення включається (виключається) до (із) числа службового за рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженим з начальником відповідних територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь.
Згідно пункту 3.5 Інструкції, для включення (виключення) квартир до (із) числа службових на підставі наказу начальника гарнізону про визначення кількості службових жилих приміщень та жилих приміщень для постійного проживання в гарнізоні начальником гарнізону за погодженням з КЕВ (КЕЧ) району направляються листи до сільських, селищних, міських, районних у місті (у разі їх створення) рад (відповідних державних адміністрацій) про включення (виключення) квартири до (із) числа службових. До листа щодо виключення квартир із числа службових обов`язково додається відповідний протокол засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України».
Також згідно абз.16 п.п. 3.3 даної Інструкції рішення (пропозиції) Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України є остаточними для начальника гарнізону, керівника квартирно-експлуатаційного органу, голови гарнізонної житлової комісії та командира військової частини.
Згідно абз.4,5 п.п.3.5 цієї ж Інструкції для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї.
Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб, звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.
Згідно абз. 7 п. п. 3.5 та ч.1 абз. 8 п. п. 3.5 наказу МОУ від 30.11.2011 року №737 (із змінами) питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років.
Відповідно до ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Таким чином, правило про залучення належного відповідача цілком розраховане лише на ініціативу позивача. Самостійно суд не має право залучати іншого відповідача ані замість неналежного відповідача, ані як співвідповідача.
Оскільки позов пред`явлено не до тієї особи, яка має за ним відповідати, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12,13,51,81,247,263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :
В задоволенні позова ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання факту бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.
Сторони та учасники:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , місце знаходження: м.Коростень-9.

Суддя: Невмержицька О.А.