справа № 274/3907/18
провадження № 2/0274/634/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

20.06.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., позивача , представника позивача Павленко Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та процентів за безпідставне користування грошовими коштами,-

В с т а н о в и в :

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та процентів за безпідставне користування грошовими коштами. В обґрунтування позову позивач вказує, що в березні 2018 року він домовився з відповідачем ОСОБА_2 про надання останнім послуг по здійсненню ремонтних робіт в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира на праві приватної власності належить дружині позивача - ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.02.2018 року. За домовленістю між сторонами, відповідач сформував ціну за будівельні матеріали, які були використані під час здійснення ремонтних робіт та вартість своїх послуг. 20.03.2018 року позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 41600 грн. в якості передоплати вартості будівельних послуг. Також, в період з 17.03.2018 року по 07.06.2018 року позивач здійснював грошові перекази на загальну суму 64321,61 грн. на купівлю матеріалів, сантехніки та електронно-побутових приладів. Однак при здійсненні позивачем огляду квартири на предмет здійснених робіт, використаних будівельних робіт та монтажу сантехніки та електронно-побутових приладів, всього наведеного вище виявлено не було. Фактично відповідачу було передано грошову суму в розмірі 105.921,61 грн., яку просить стягнути в судовому порядку, а також понесені ним судові витрати в розмірі 1060 грн., та витрати за оплату послуг адвоката в сумі 10000 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи позовної заяви підтримали, з підстав зазначених в ній. Позивач вказав, що доказів про те, що він передавав відповідачу кошти в розмірі 41600 грн. у нього немає.

Відповідач повторно не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та відзив на позов не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1 ст.280 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2018 р. ( а.с. 26).

Позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі зі ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 16.11.1991 р.( а.с. 27).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 на картковий рахунок одержувача ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_2 перераховував грошові кошти на поповнення карткового рахунку за квитанціями :

№ Р24А431185983А60780 від 07.06.2018 на суму 1206,03 грн.;

№ Р24А417297448А60066 від 11.05.2018 на суму 2515,56 грн.;

№ Р24А415028005А70013 від 07.05.2018 на суму 3718,59 грн.;

№ Р24А414426228А63636 від 05.05.2018 на суму 1507,54 грн.;

№ Р24А413353561А62322 від 03.05.2018 на суму 6030,15 грн.;

№ Р24А410730330А33784 від 27.04.2018 на суму 3015,08 грн.;

№ Р24А409269428А88188 від 25.04.2018 на суму 9246,23 грн.;

№ Р24А404558628А11938 від 17.04.2018 на суму 4020, 10 грн.;

№ від 10.04.2018 на суму 6030, 15 грн.;

№ Р24А401747707А82804 від 12.04.2018 на суму 4020, 10 грн.;

№ Р24АА86348 від 05.04.2018 на суму 9045,23 грн.;

№ Р24А390297388А82822 від 20.03.2018 на суму 7437,19 грн.;

№ Р24А388128570А59428 від 17.03.2018 на суму 6532,66 грн., всього на загальну суму 64 321,61 грн. ( а.с. 12-24).

Позивач зазначає, що ці кошти були перераховані відповідачу на купівлю будівельних матеріалів, сантехніки та електронно - побутових приладів, однак при огляді квартири дані речі позивачем виявлені не були, таким чином відповідач ці грошові кошти набув безпідставно.

Як зазначає позивач, у зв`язку з невиконанням домовленості, він звертався до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області. За результатами розгляду даного звернення від 05.07.2018 р. за ЖЕО № 14294, ОСОБА_4 А ОСОБА_5 відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань ( а.с. 10).

17.07.2018 року на звернення позивача, та у відповідності до умов договору укладеного між позивачем ТОВ "Будівельна компанія Інтеп", останнім виконано робіт по ремонту квартири на загальну суму 70626,00 грн., зазначену обставину позивач вважає додатковим доказом того, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань по здійсненню ремонтних робіт та закупівлі матеріалів, отримавши при цьому грошові кошти на це ( а.с. 11).

Таким чином, весь цей час відповідач безпідставно володіє та користується грошовими коштами позивача.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була ,але у подальшому відпала.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи із встановленого ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що позивач повинен довести факт перерахування коштів відповідачу, що підтверджується квитанціями банку на суму 64321,61 грн., а відповідач повинен довести, що ці кошти він отримав правомірно на відповідній правовій підставі, однак відповідач свій процесуальний обов`язок щодо надання доказів не виконав.

За таких обставин перераховані позивачем на картковий рахунок грошові кошти в сумі 61 321,61 грн., відповідач повинен повернути, оскільки він не підтвердив належними та допустимими доказами наявність правої підстави для отримання цих коштів.

В стягненні з відповідача грошових коштів на суму 41600 грн., суд відмовляє, оскільки позивачем та його представником не доведено факт передачі даних коштів відповідачу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2018 між ОСОБА_6 та адвокатом Майко М.В. укладено договір про надання правової допомоги № 49/18 (а.с. 28).

Відповідно до Акту прийому - передачі робіт від 25.07.2018 року виконавець здає , а замовник приймає комплекс робіт на суму 10000,00грн. які складаються з : складання заяв, клопотань, запитів -1500 грн., складання позовної заяви суду -2000,00 грн., підготовка необхідних додатків до позовної заяви та подача позовної заяви з додатками до суду -500 грн., надання правової допомоги під час судового розгляду справи -6000,00 грн. ( а.с. 29).

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера № 25/07 від 25.07.2018 року адвокат Майко М.В., прийняла від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10000,00 грн. ( а.с. 30).

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Майко М.В. підготовано позовну заяву до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, заяву про забезпечення позову від 18.12.2018 року, зібрано докази на підтвердження доводів позовної заяви. Також адвокат Майко М.В. брала участь у судовому засіданні 27.02.2019 року яке тривало 4 хв. ( а.с. 78).

Виходячи із наведеного, суд вбачає наявність обставин та підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача.

Однак, керуючись принципами розумності та співмірності, враховуючи, часткове задоволення позовних вимог, складність справи, ціну позову, виконані адвокатом роботи, участь у судовому засіданні суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення та вважає, що на його користь з відповідача слід стягнути 5000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у виді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 643,69 грн.

Керуючись ст.ст.4, 13, 12, 76-81, 137, 141, 263-265,273,280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 1212,1214 ЦК України суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та процентів за безпідставне користування грошовими коштами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_3 ) грошові кошти в сумі 64321 ( шістдесят чотири тисячі триста двадцять одна ) гривня 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 643 грн 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_3 ) понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 ( п"ять тисяч) грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2019 року.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко