Житомирський апеляційний суд
Справа №296/834/19 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 32 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/834/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Житомирської області, Головного управління національної поліції України в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового розслідування, прокуратури і суду,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та заступника прокурора Житомирської області,

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира, ухвалене 18 квітня 2019 року суддею Маслак В.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_2 ., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути на користь останнього з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України через Державну казначейську службу 2000000 грн на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову послався на те, що ОСОБА_1 у результаті незаконних дій працівників органів досудового слідства, прокуратури та суду, незаконно перебував під слідством та судом в період з 08.11.2011 по 22.01.2015, з яких протягом 28 місяців та 3 днів утримувався під вартою (з 08.11.2011 по 11.03.2014) та 10 місяців 11 днів знаходився під підпискою про невиїзд (з 11.03.2014 по 22.01.2015), що разом складає 38 місяців 14 днів, чим йому заподіяно моральну шкоду. У зв`язку з вказаними діями були обмежені його конституційні права на вільне пересування, він був змушений доводити свою невинуватість у суді, перед рідними, знайомими, сусідами, погіршився стан його здоров`я, суттєво порушені нормальні життєві зв`язки.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 500000грн моральної шкоди. У решті вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути на його користь 2000000 грн на відшкодування моральної шкоди.

На його думку, розмір шкоди, визначений у рішенні суду не відповідає розміру реально понесених ним моральних страждань та є заниженим. Крім того, у оскаржуваному рішенні не зазначено про необхідність списання коштів на його користь у безспірному порядку.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, зменшивши її розмір з 500000 грн до 160521,40 грн, вирішити питання розподілу судових витрат.

Не оспорюючи наявність підстав для відшкодування шкоди ОСОБА_1 , прокурор послався на необхідність обчислення моральної шкоди з розрахунку одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, що становить 160521,40 грн. Тому, вважає, що стягнута судом сума відшкодування суперечить закону. Також, на його думку, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є недоведеним.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу прокурора просив залишити без задоволення. Прокурор доводи своєї апеляційної скарги підтримав, а скаргу ОСОБА_1 просив залишити без задоволення. Представник Головного управління національної поліції України в Житомирській області апеляційну скаргу прокурора підтримав, апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області Михайленко Л.В. від 30.11.2011 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто як обвинуваченого, та пред`явлено йому обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (а.с.12).

Вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 14.01.2014 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у вигляді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна. Міру запобіжного заходу відносно засудженого, до набрання вироком законної сили, залишено попередню тримання під вартою. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 08.11.2011 (а.с.13 22).

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11.03.2014 вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 14.01.2014 скасовано, справу направлено прокурору м.Житомира для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід змінено з тримання під вартою на підписку про невиїзд (а.с. 23 30).

Постановою старшого прокурора прокуратури м.Житомира Поплавського А.А. від 22.01.2015 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001626 від 01.04.2014, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (а.с. 31 35).

Отже, ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом в період з 08.11.2011 (дата затримання) по 22.01.2015 (дата закриття кримінального провадження), з яких на протязі 28 місяців та 3 дні незаконно був затриманий та тримався під вартою (з 08.11.2011 по 11.03.2014) та 10 місяців 11 днів перебував під підпискою про невиїзд (з 11.03.2014 по 22.01.2015), що разом складає 38 місяців 14 днів, чим йому заподіяно моральної шкоди.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевказані положення норм матеріального права та судової практики, тривалий час перебування ОСОБА_1 під слідством та судом (з 08.11.2011 по 22.01.2015), більшу частину якого (28 місяців і три дні) він незаконно перебував під вартою, зазнання ним утиску та переслідування, що призвело до моральних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків останнього, необхідності витрачання зусиль на доведення своєї невинуватості, обмеження конституційного права на вільне пересування, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо права позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої діями органу досудового розслідування, прокуратури і суду. Також відповідає принципами розумності і справедливості та є достатньою для задоволення потреб потерпілої особи встановлена судом першої інстанції сума відшкодування за час перебування під слідством та судом в розмірі 500000 грн.

Посилання прокурора на те, що стягнута судом сума суперечить закону є помилковими, оскільки зазначений у апеляційній скарзі розмір відшкодування 160521,40 грн є мінімальним. Обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено. А тому суд, з урахуванням обставин справи та засад виваженості, розумності та справедливості відступив від мінімально встановленого законом розміру моральної шкоди та визначив її у розмірі 500000 грн.

Посилання на ту обставину, що визначений судом розмір відшкодування є недоведеним спростовується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що розмір шкоди, визначений у рішенні суду не відповідає розміру реально понесених ним моральних страждань та є заниженим, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції при визначені розміру відшкодування були враховані всі зазначені позивачем обставини, тривалість перебування позивача під слідством і судом, глибину його переживань, вимушені зміни у житті у зв`язку з цим, враховані вимоги розумності і справедливості, що стало підставою для збільшення мінімально встановленого розміру такого відшкодування.

Списання коштів державного бюджету з казначейського рахунку відбувається у безспірному порядку відповідно до вимог закону, а тому не потребує додаткового зазначення у рішенні суду.

Фактично доводи апеляційних скарг зводяться до переоцінки доказів та незгоди сторін з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та заступника прокурора Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 25 липня 2019 року.