Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2297/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

при секретарі - Горошко О.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Грубича В.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів.

В своєму позові посилалася на те, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 21 лютого 2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 січня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Київським ВДВС Полтавського МУЮ у Полтавській області на підставі виконавчого листа №2/552/645/13, виданого на підставі рішення Київського районного суду м.Полтави, було відкрите виконавче провадження №36829881 і почато стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 .

В подальшому нею був відізваний виконавчий лист, і постановою від 21 серпня 2015 року виконавчий документ було повернуто.

03 липня 2017 року за її заявою знов було відкрите виконавче провадження №54226749 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16 січня 2019 року з 16 вересня 2019 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Державним виконавцем Київського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Тихоновим О.О. на підставі даного рішення постановою від 05 квітня 2019 року було закінчене виконання провадження №54226749.

Одночасно державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2/552/645/13 від 21 лютого 2013 року, яка станом на 05 квітня 2019 року (день закінчення виконавчого провадження) становила 21312 грн. 23 коп.

Зазначену заборгованість, а також неустойку за прострочення сплати аліментів, обраховану нею у розмірі 21312 грн. 23 коп., позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позов, у якому зазначив, що він сплачував аліменти на утримання дитини, починаючи з 21 лютого 2013 року.

З 01 січня 2014 року до 10 січня 2017 року вони з ОСОБА_1 проживали разом у цивільному шлюбі. В цей час він матеріально повністю забезпечував родину, вони вели спільний побут, бюджет та господарство. 21 серпня 2015 року ОСОБА_1 написала заяву про припинення стягування аліментів.

Заяву про подовження провадження по аліментах позивач подала до ВДВС тільки 16 вересня 2017 року. За цей час він не відмовлявся від обов`язків батька та забезпечував свою дитину всім необхідним: купував їжу, одяг, давав ОСОБА_6 по 100 грн. на тиждень до школи, оплачував поїздки на змагання з волейболу, відпочинок у літньому таборі. Також в період березень - квітень 2017 року син проживав з ним. Так 29-го квітня, коли відповідач поїхав у відрядження та не міг забезпечувати сина, він перевів 1000 грн. у якості аліментів на харчування дитини.

Син ОСОБА_7 прийняв рішення проживати разом з відповідачем з 16 вересня 2018 року. У зв`язку з цим державний виконавець закінчив виконавче провадження.

Стверджуючи, що заборгованості за аліментами він не має, така заборгованість з його вини не виникала, відповдіачпросив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, у якій не погодилась з доводами відповідача, наданими у відзиві. Просила суд не брати до уваги доводи та обставини, викладені у відзиві ОСОБА_2 .

Будь-яких інших заяв або клопотань сторони суду не подавали.

Заслухавши в судовому засіданні позивача, її представника та відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 21 лютого 2013 року у цивільній справі №552/412/13-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 січня 2013 року до досягнення повноліття (а.с.6).

За вказаним судовим рішенням 21 лютого 2013 року видано виконавчий лист №2/552/645/13, який перебував на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, виконавче провадження №36829881.

21 серпня 2015 року вказане виконавче провадження №36829881 закінчено на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на вказану дату), тобто на підставі заяви стягувача (а.с. 48, 49).

23 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського ВДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області з заявою, у якій просила прийняти до виконання виконавчий лист №2/552/645/13, виданий 21 лютого 2013 року Київським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заборгованість просила рахувати з 21 серпня 2015 року (а.с.50).

За її заявою відкрито виконавче провадження №54226749.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16 січня 2019 року у цивільній справі №552/5447/18, яке набрало чинності 16 лютого 2019 року, з врахуванням ухвали суду від 02 травня 2019 року про виправлення описки, яка набрала чинності 02 липня 2019 року, з 16 вересня 2018 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 63 - 64, 66).

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

Постановою головного державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 05 квітня 2019 року закінчено виконавче провадження №54226749 з примусового виконання виконавчого листа №2/552/645/13, виданого 21 лютого 2013 року Київським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вітку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2013 року до досягнення повноліття (а.с. 10).

Підставою для закінчення даного виконавчого провадження вказано п.10 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду.

Також 05 квітня 2019 року державним виконавцем обраховано заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів у вказаному виконавчому провадженні на суму 21312 грн. 23 коп. (а.с.7 - 8).

Як вбачається з наведеного розрахунку, державним виконавцем обраховано виникнення заборгованості в період з січня 2016 року по вересень 2017 року, тобто в період після закінчення виконавчого провадження №36829881 та до відкриття виконавчого провадження №54226749.

Фактично між сторонами виник спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, оскільки позивач наполягає на існуванні заборгованості у розмірі 21312 грн. 23 коп. згідно розрахунку державного виконавця, а відповідач заперечує наявність заборгованості та стверджує про переплату аліментів в сумі 6343 грн. 06 коп.

Вирішуючи питання щодо наявності заборгованості, судом встановлено наступне.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 07 березня 2019 року у справі № 552/4872/18, яке набрало чинності 09 квітня 2019 року, встановлено факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного побуту, бюджету та господарства з 01.01.2014 року по 10.01.2017 року (а.с.61-62).

У зв`язку з наявністю у вказаний період у платника та одержувача аліментів спільного бюджету, веденням ними спільного господарства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування заборгованості за аліментами. Утримання дитини за рахунок спільного бюджету батьків свідчить про добровільне виконання ними обов`язку, передбаченого ст.180 СК України.

Відрахування коштів від спільного бюджету з одержувачем аліментів для сплати аліментів цьому ж одержувачу аліментів суперечить цілям, закріпленим главою 15 Сімейного кодексу України, щодо реалізації обов`язку матері, батька утримувати дитину.

Стягнення аліментів на утримання дитини є способом захисту прав дитини, батьки якої в добровільному порядку не виконують свого обов`язку з її утримання.

Стягнення аліментів відбувається для утримання дитини, а не заради самого стягнення аліментів.

Тому суд приходить до висновку, що в період з 01 січня 2014 року по 10 січня 2017 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 по аліментах згідно виконавчого листа №2/552/645/13 відсутня.

Належні та допустимі докази того, що припинивши спільне проживання та ведення спільного господарства, спільного бюджету з ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 після 10 січня 2017 року розпочав сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , в матеріалах справи відсутні. Протягом вказаного періоду підтверджено єдиний переказ аліментів ОСОБА_2 на адресу позивача ОСОБА_1 у розмірі 1000 грн., який ним здійснений 29 квітня 2017 року (а.с. 47).

Тому суд приходить до висновку, що за період з 10 липня 2017 року по 30 вересня 2017 року виникла заборгованість за аліментами у розмірі :

за січень 2017 року - 1561, 58 грн. (за 21 календарний день місяця),

лютий - 2271,42 грн.,

березень - 2330,54 грн.,

квітень - 1271,42 грн. (з врахуванням платежу від 29 квітня 2017 року),

за травень - 2312,10 грн.,

за червень - 2337,92 грн.,

за липень - 533,10 грн. (недоплата),

за серпень - 433,07 грн. (недоплата),

за вересень - 395,70 грн. (недоплата).

Всього за вказаний період виникла заборгованість у розмірі 13446 грн. 85 коп.

В період з 01 жовтня 2017 року відповідачем аліменти сплачувались з переплатою, за рахунок якої погашалася заборгованість.

Так, заборгованість за січень 2017 року була погашена в період до 31 грудня 2017 року (602 грн. 76 коп. + 602 грн. 76 коп. + 547 грн. 86 коп. = 1753 грн. 38 коп. З них 191 грн. 80 коп. - на погашення заборгованості за наступний період: 1753 грн. 38 коп. - 1561 грн. 58 коп. = 191 грн. 80 коп.),

заборгованість за лютий 2017 року погашено до 30 квітня 2018 року (191 грн. 80 коп. + 289 грн. 51 коп. +289 грн. 52 коп. + 289 грн. 51 коп. + 3048 грн. 17 коп. = 4108 грн. 51 коп. З них 1837 грн. 09 коп. - на погашення заборгованості за наступний період: 4108 грн. 51 коп. - 2271 грн. 42 коп. = 1837 грн. 09 коп.),

за березень 2017 року - до 31 травня 2018 року (1837 грн. 09 коп. + 979 грн. 18 коп. = 2816 грн. 27 коп. З них 485 грн. 73 коп. - на погашення заборгованості за наступний період: 2816 грн. 27 коп. - 2330 грн. 54 коп. = 485 грн. 73 коп.),

за квітень 2017 року - до 30 червня 2018 року (485 грн. 73 коп. + 979 грн. 17 коп. = 1464 грн. 90 коп. З них 193 грн. 48 коп. - на погашення заборгованості за наступний період: 1464 грн. 90 коп. - 1271 грн. 42 коп. = 193 грн. 48 коп.),

за травень - вересень 2017 року - до 30 вересня 2018 року (193 грн. 48 коп. + 846 грн. 34 коп. + 846 грн. 34 коп. + 6916 грн. 36 коп. = 8802 грн. 58 коп. Вказаною сумою погашається заборгованість за цей період: 2312 грн. 10 коп. + 2337 грн. 92 коп. + 533 грн. 10 коп. + 433 грн. 07 грн. + 395 грн. 70 коп. = 6011 грн. 89 коп.).

При цьому вказана в розрахунку сума 6916 грн. 36 коп. переплати у вересні 2018 року судом обрахована наступним чином:

в цей місяць позивач мала право на одержання аліментів в період з 01 по 15 вересня включно (оскільки рішенням суду з 16 вересня 2018 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та стягнуто з неї аліменти на користь ОСОБА_2 ),

за вересень 2018 року державним виконавцем нараховано аліменти у розмірі 11727 грн. 88 коп. (а.с.7-8);

аліменти за 15 днів (з 01 по 15 вересня): 11727 грн. 88 коп. / 30 Х 15 = 5863 грн. 94 коп.;

у вересні фактично сплачено аліментів 12780 грн. 30 коп.,

переплата за вересень 2018 року: 12780 грн. 30 коп. - 5863 грн. 94 коп. = 6916 грн. 36 коп.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2/552/645/13, виданого 21 лютого 2013 року Київським районним судом м.Полтави.

Тому підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментах відсутні. В задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені по аліментах, суд виходить з наступного.

Як вже судом встановлено, відповідач мав заборгованість перед позивачем по аліментах на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 11 липня 2017 року по 30 вересня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається з довідки №45, виданої 29 жовтня 2018 року ПрАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство», в період січень-червень 2017 року ОСОБА_2 працював та отримував заробітну платню (а.с.42).

Довідкою №331/03-51 від 12 липня 2018 року, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, також підтверджується, що у вказаний період ОСОБА_2 перебував на обліку як пенсіонер, з його пенсії в цей період аліменти не утримувалися (а.с.43-44).

Суд приходить до висновку, що отримуючи заробітну платню та пенсію, відповідач в період з 11 липня 2017 року по 30 вересня 2017 року мав можливість сплачувати аліменти на утримання сина.

Доказів, які б підтверджували б відсутність вини відповідача у несплаті аліментів в цей період сторони до матеріалів справи не надали.

В цей період між сторонами були відсутні судові спори з приводу аліментів чи місця проживання дитини.

Додані відповідачем копії фотокарток дитини, які ним датовані 02 травня 2017 року та 16 липня 2017 року, не є належними доказами сплати аліментів або перебування дитини на утриманні відповідача.

Доказів того, що дитина у березні - квітні 2017 року проживала з ним та перебувала на його повному утриманні, відповідач суду також не надав.

Крім того, сплату 29 квітня 2017 року відповідачем позивачу аліментів на утримання дитини згідно дублікату квитанції №Р24А219137023А38569, суд розцінює як спростування факту проживання дитини з відповідачем (а.с.47).

Оскільки у відповідача виникла заборгованість по аліментах перед позивачем, доказів на підтвердження відсутності його вини у цьому відповідач суду не надав, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Враховуючи розмір заборгованості відповідача по аліментах за період з 11 січня 2017 року по 30 вересня 2017 року, неустойка (пеня) відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України становить:

за січень 2017 року - прострочення становить 303 дні, пеня:

1561,58 грн. /100 х 303 = 4731, 59 грн.;

за лютий 2017 року - прострочення становить 396 днів, пеня:

2271,42 грн./100 х 396 = 8994,82 грн.;

за березень 2017 року - прострочення становить 395 днів, пеня:

2330,54 грн./100 х 395 = 9205,63 грн.;

за квітень - прострочення становить 396 днів, пеня:

1271,42 грн. / 100 х 396 = 5034,82 грн.;

за травень - прострочення становить 457 днів, пеня:

2312,10 грн./ 100 х 457 = 10566,30 грн.;

за червень - прострочення становить 427 днів, пеня:

2337,92 грн./100 х 427 = 9982,92 грн.;

за липень - прострочення становить 396 днів, пеня:

533,10 грн./100 х 396 = 2111,08 грн.;

за серпень - прострочення становить 365 днів, пеня:

433,07 грн./ 100 х 365 = 1580,71 грн.;

за вересень - прострочення становить 335 днів, пеня:

395,70 грн. / 100 х 335 = 1325,60 грн.

У даному розрахунку період, за який нарахована пеня, суд обраховує, починаючи з першого дня місяця, наступного за тим, у якому виникла заборгованість по аліментах.

Враховуючи відсутність даних щодо дати внесення відповідачем коштів на погашення заборгованості, пеня судом обрахована по останній день місяця перед тим, у якому заборгованість була погашена.

Всього за вказаний період пеня становить:

4731, 59 грн. + 8994,82 грн. + 9205,63 грн. + 5034,82 грн. + 10566,30 грн. + 9982,92 грн. + 2111,08 грн. + 1580,71 грн. + 1325,60 грн. = 53533,47 грн.

Оскільки пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, її розмір згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України становить 13446 грн. 85 коп.

Як передбачено ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд враховує сімейний та матеріальний стан ОСОБА_2 , з яким з 16 вересня 2018 року проживає малолітній син ОСОБА_3 По аліментах, які судом стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 рішенням від 16 січня 2019 року, наявна значна заборгованість за період з 01 вересня 2018 року по 27 травня 2019 року в сумі 21469 грн. 26 коп. Таким чином, відповідач протягом тривалого часу одноособово утримує дитину.

Заперечуючи розмір заборгованості по аліментах, позивач доказів на її спростування суду не надала.

Крім того, суд враховує, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 06 грудня 2018 року у справі №552/4982/18, яке набрало чинності 04 березня 2019 року, встановлено факт нецільового витрачання аліментів ОСОБА_1 , які стягувались з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 в період з 01.06.2018 року по 31.10.2018 року та зобов`язано ОСОБА_1 внести аліменти в сумі 28011,86 гривень на особистий рахунок дитини ОСОБА_3 .

Будь-які дані щодо повернення позивачем вказаних коштів в матеріалах справи відсутні.

Згідно приписів ч.2 ст. 196 СК України суд позбавлений права звільнити особу від сплати пені за прострочення сплати аліментів.

Тому суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру пені до 5000 грн.

На підставі викладеного позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог, а саме за одну позовну вимогу у розмірі 768 грн. 40 коп.

Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Тому судові витрати за позовною вимогою про стягнення заборгованості по аліментах, у задоволенні якої судом відмовлено, необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259, 263 - 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 11січня 2017 року по 30 вересня 2017 року у розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 24 липня 2019 року.

Головуючий О.А.Самсонова

19.07.2019