Номер провадження: 22-ц/813/581/19
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - Одеська міська рада

третя особа - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради

третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2018 року у складі судді Коваленко О.Б.

в с т а н о в и в:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2015 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Одеська міська рада, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про знесення самочинної прибудови задоволено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.02.2016 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2015 залишено без задоволення.

29.10.2018 ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа, виданого 25.05.2015 Київським районним судом м. Одеси по справі №520/17779/14-ц на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2015, таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що прибудова до квартири не є самочинно збудованою, так як після закінчення виконавчого провадження (25.12.2015) вона була введена в експлуатацію, а квартира набула статусу нежитлового приміщення, загальною площею 74,9 кв.м., яке було відчужено ОСОБА_2 18.05.2018 за договором купівлі-продажу. Таким чином, ОСОБА_2 не є власником квартири, тому його не може бути зобов`язано знести за власний рахунок прибудову до квартири, що знаходиться у власності іншої особи.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд її скасувати, в задоволенні заяви відмовити та зупинити дію оскаржуваної ухвали.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що предметом спору була не нерухомість в цілому, а прибудова до неї за периметром фундаменту будинку. Статус самочинно зведеної прибудови встановлений судовим рішенням. Суд не надав належної оцінки правовідносинам між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які полягають у праві стягувача на своєчасне та належне виконання рішення суду про знос прибудови, відсутності прав боржника на самочинно зведену прибудову, наявності обов`язку боржника знести прибудову на виконання судового рішення та обов`язку не перешкоджати примусовому виконанню судового рішення, у тому числі не вчиняти дії, які ускладнюють виконання судового рішення; правовідносинам між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, за договором купівлі-продажу; відсутності правовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; правовідносинам між ОСОБА_2 та відповідним державним органом щодо оформлення документів з прийняття до експлуатації та внесення змін до реєстраційних даних на нерухомість, при тому, що ймовірно (судом дане питання не досліджувалося), певні з них є учасниками цивільної справи про знос самочинно зведеної прибудови. Суд не звернув уваги на те, що державним виконавцем з моменту поновлення виконавчого провадження постановою від 02.02.2018 не вчинено жодної дії з примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили, при тому, що неправомірність дій державного виконавця вже була предметом судового розгляду (ухвала Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2016, яку залишено в силі постановою Верховного Суду від 16.01.2018).

25.03.2019 ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу залишити без змін.

07.07.2019 ОСОБА_1 надала суду письмові доводи та міркування.

У судовому засіданні 09.07.2019 представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу, а представник відповідача - відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

09.04.2015 рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №520/17779/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Одеська міська рада, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про зобов`язання знести самочинно зведену прибудову задоволено та зобов`язано ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно зведену прибудову до квартири АДРЕСА_1 .

25.12.2015 Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

02.02.2018 Другим Київським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області була винесена постанова про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №520/17779/14-ц від 25.05.2015, виданого Київським районним судом м. Одеси, про зобов`язання ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно зведену прибудову до квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 18.05.2018, вбачається, що власником нежитлового приміщення, а саме аптеки, за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 , загальна площа об`єкта - 74,9 кв.м. Підстави виникнення права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер 7-445, виданий 18.05.2018 Шостою Одеською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуюче наведене та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що приміщення по АДРЕСА_2 , на даний час не має статусу «самочинно зведеної прибудови», щодо знесення якої було постановлено 09.04.2015 рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №520/17779/14-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, власником нерухомості, за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_2 не є власником приміщення, по відношенню до якого було відновлено виконавче провадження, а сама нерухомість має інший правовий статус.

Договір купівлі-продажу приміщення АДРЕСА_2 , серія та номер: 7-445, виданий 18.05.2018 Шостою Одеською державною нотаріальною конторою, є дійсним та ніким не оскаржений.

У зв`язку з викладеним судом не приймаються до уваги доводи, наведені скаржником у скарзі, щодо того, що предметом спору була не нерухомість в цілому, а прибудова до неї та те, що статус самочинно зведеної прибудови встановлений судовим рішенням, оскільки нерухомість, за адресою:по АДРЕСА_2 , передана у власність ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу.

Посилання апелянта у скарзі на те, що судом не надано належної оцінки правовідносинам між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , між ОСОБА_2 та відповідним державним органом щодо оформлення документів з прийняття до експлуатації та внесення змін до реєстраційних даних на нерухомість, відсутності правовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , не може бути взято судом до уваги, оскільки вирішення питань правомірності набуття права власності та законності дій боржника неможливе в межах провадження за заявою про визнаннявиконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Водночас ОСОБА_1 має право оскаржити відповідні дії та їх наслідки в самостійному провадженні з метою відновлення статусу, який існував на час ухвалення рішення суду, яке підлягало виконанню.

Також, не може бути підставою для скасування оскарженої ухвали й твердження апелянта, що суд не звернув уваги на те, що державним виконавцем з моменту поновлення виконавчого провадження постановою від 02.02.2018 не вчинено жодної дії з примусового виконання судового рішення, оскільки наведене також не стосується питання визнаннявиконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а може бути предметом розгляду за скаргою на дії державного виконавця.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо того, що виконавчий лист, виданий Київським районним судом м. Одеси 25.05.2015 по справі №520/17779/14-ц, є таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржена ухвала - залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 22.07.2019.

Головуючий:

Судді: