ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5326/19 Справа № 210/5287/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, у спрощеному позовному провадженні, заяву відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про відвід суддям Дніпровського апеляційного суду Барильській Аллі Петрівні, Бондар Яні Миколаївні, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2019 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заявили відвід суддям Дніпровського апеляційного суду Барильській Аллі Петрівні та Бондар Яні Миколаївні посилаючись на те, що суддею Барильською Аллою Петрівною, в складі колегії суддів 16 грудня 2015 року була постановлена, на їх думку, завідомо неправосудна ухвала по даній справі у зв`язку із чим ним подано Президенту України, НАБУ та Вищій Раді Правосуддя заяву про вчинення кримінального правопорушення вказаними суддями.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 вважає, що за правилами ст. 36 ЦПК України, суддя Барильська Алла Петрівна з підстав, зазначених в указаній статті, зобов`язана заявити самовідвід.

Суддя Бондар Яна Миколаївна, у складі колегії суддів у 2013 році постановила, на їх думку, незаконну ухвалу та розглянула справу з тим самим предметом, з тих самих підстав та між тими сторонами.

Колегія суддів, проаналізувавши доводи заяви про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Барильської Алли Петрівни, Бондар Яни Миколаївни, приходить до наступного висновку.

Статтями 36-37 ЦПК України визначено перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу).

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст. 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду (рішення Європейського Суду з прав людини "Білуха проти України").

Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

За об`єктивним критерієм слід визначити, чи існували переконливі факти, які б давали підстави для сумнівів у безсторонності судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Викладенні відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в заяві доводи про наявність в діях суддів кримінального правопорушення колегія суддів вважає такими що ґрунтуються на припущеннях та розгляд справи з тим же предметом, з тих самих підстав, між тими самими сторонами, надуманими та спрямовані виключно з метою тиску на суд.

Враховуючи відсутність перелічених у ст.ст. 36-37 ЦПК України підстав для відведення суддів Дніпровського апеляційного суду Барильської Алли Петрівни та Бондар Яни Миколаївни від участі в розгляді справи, встановлену заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід колегії суддів і відсутність правових підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, колегія суддів зупиняє провадження у справі та передає заяву відповідачів про відвід суддів до апарату Дніпровського апеляційного суду для забезпечення виконання вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.36,40 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження в справі.

Цивільну справу передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для визначення судді, в порядку, передбаченому ст. 40 ч.3 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: