Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова Ж.І.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Провадження № 22-ц/810/370/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Дронської І.О., Коновалової В.А.

за участю секретаря судового засідання: Сінько А.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 березня 2019 року ухваленого у складі судді Кордюкової Ж.І.

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що з 08.09.1988 року працював у Приватному акціонерному товаристві «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі ПрАТ «Азот»). 22.09.2017 року позивач був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. В день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку, а саме не виплатив нараховану заробітну плату за січень-вересень та компенсацію у сумі 36050, 73 грн.

21.12.2017 року позивач звертався до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

18.05.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області постановлено рішення, яким вказані вище позовні вимоги задоволено.

17.09.2018 року ПрАТ «СО Азот» виплачена частина заборгованості у сумі 36141, 15 грн. Позивач посилався на те, що ПрАТ «Азот» не виконало свої обов`язки щодо виплати заборгованості з заробітної плати в частині компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків її виплати з місяця звільнення по місяць виплати нарахованої заробітної плати та не виплатило середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня наступного за днем звільнення по день прийняття рішення по справі № 428/13694/17 та зазначав, що тривалим порушенням прав позивач відчував сильний стрес, який негативно впливає на стан здоров`я.

У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з ПрАТ «Азот» на свою користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати з місяця звільнення по місяць виплати нарахованої заробітної плати у розмірі 4001,63 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з дня наступного за днем прийняття рішення по справі № 428/13694/17 та моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Суд стягнув з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.09.2017 року по 30.09.2018 року в сумі 4001, 63 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.05.2018 року по 13.09.2018 року, включно, визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів, в сумі 23494, 17 грн., моральну шкоду в сумі 2000, 00 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 394, 83 грн. В задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ПрАТ «Азот» не виплатило частину заробітної плати втраченої у зв`язку з порушенням терміну її виплати з місяця звільнення (вересень 2017 року) по місяць виплати нарахованої заробітної плати (вересень 2018 року), тому строк для розрахунку середнього заробітку за час виплати заробітної плати повинен бути не з 19.05.2018 року по 13.09.2018 року, а з 19.05.2018 року по 27.03.2019 року по час ухвалення судового рішення. Просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Сєвєродонецького міського суду від 27 березня 2019 року в частині визначення строку для розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з 19.05.2018 року по 13.09.2018 року, а з 19.05.2018 року по 27.03.2019 року.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 13 травня 2019 року роз`яснювалося ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» право подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та у визначений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» апеляційну скаргу не визнав, вважає, що підстав для скасування судового рішення не має.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги позивачем рішення суду оскаржується лише в частині визначення строку для розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та розміру середнього заробітку за час затримки, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи частково заявлені вимоги ОСОБА_1 , суд виходив з того, що судом встановлено: ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» з 08.09.1988 року по 22.09.2017 року. На час звільнення ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі становила 36050,73 грн.

Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 травня 2018 року по справі № 428/13694/17, стягнуто з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 36050, 73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 23.09.2017 року по 18.05.2018 року в сумі 47730, 90 грн.

ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» 14.09.2018 року виплатило позивачу борг по заробітній платі в повному обсязі в сумі 36140,73 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача від 17.09.2018 року, виданої АБ «Кліринговий дім».

Суд дійшов висновку, що сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.09.2017 року по 30.09.2018 року, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 4001, 63 грн.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції виходив з того, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути сплачений позивачу за період з дня наступного за днем ухвалення рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 травня 2018 року по день розрахунку відповідача з позивачем - 13 вересня 2018 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні розраховується у разі не виплати власником або уповноваженим ним органом належних звільненому працівникові сум саме при звільненні.

Як встановлено судом першої інстанції позивачу була виплачена заборгованість по заробітній платі сумі 36140,73 грн., яка була стягнута за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 травня 2018 року по справі № 428/13694/17 та виплачена 13 вересня 2018 року.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 заявлені вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати з вересня 2017 року по вересень 2018 року, тобто за період після звільнення позивача. Заборгованість по заробітній платі позивачу виплачено 13 вересня 2018 року. Тому, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що відповідно до ст.117 КзПП України середній заробіток за час затримки підлягає стягненню на користь позивача з 19 травня 2018 року по 13 вересня 2018 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно визначив строк та розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів судової палати вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування в оскаржуваній частині по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки скаржник ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 березня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19 липня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: І.О. Дронська

В.А. Коновалова