КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3026/19
Провадження № 2-о/552/115/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді- Турченко Т.В.

Секретаря судового засідання- Силки І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання в житловому приміщенні,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 30.05.2019 року звернувся до Київського районного суду м. Полтави з заявою про встановлення факту постійного проживання в житловому приміщенні. Заяву обґрунтовував тим, що в грудні 2003 року КП «Полтавський мясокомбінат» йому було видано ордер на зайняття жилої площі в кімнаті АДРЕСА_1 . За вказаною адресою у встановленому законом порядку зареєстрував своє місце проживання. Вказував, що гуртожиток передано до комунальної власності міста, знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2», має намір реалізувати своє право на приватизацію житлової площі в гуртожитку. В поданій до суду заяві просив суд встановити факт його проживання на правових підставах в кімнаті АДРЕСА_1 з грудня 2003 року по теперішній час.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 31.05.2019 року відкрито провадження в справі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересована особи КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради Мироненко Н.Г. в судове засідання не з`явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 12.12.2003 року видано ордер №14 на право заняття жилої площі в кімнаті № АДРЕСА_4 .

Правомірність поселення заявника до гуртожитку на підставі виданого ордеру не оспорюється учасниками справи.

Також встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1

Вказана адреса є його постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах.

На осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Як встановлено судом, заявник саме в порядку та на умовах, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зареєстрував своє постійне місце проживання в гуртожитку по АДРЕСА_1

Таким чином, заявником дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання.

Другою обставиною, з якою пов`язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави".

Для вирішення питання, чи на законних підставах позивач мешкає у гуртожитку, суд виходить з загальних норм матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому.

Згідно зі ст. ст. 128, 129 ЖК УРСР та пункту 10 розділу II Примірного положення про гуртожитки (чинного на час вселення в спірне жиле приміщення), пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР саме на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 саме на підставі відповідного ордеру від 12.12.2003 року поселений до гуртожитку по АДРЕСА_1

Тому суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 265, 293 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання з грудня 2003 року і до теперішнього часу в кімнаті АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду до Полтавського апеляційного суду через Кївський районний суду м. Полтави протягом тридцяти днів після його проголошення.

Повний текст рішення складено 02.07.2019 року.

Суддя Турченко Т.В.