Справа № 522/3244/19
Провадження № 2/522/4836/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
16 липня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О. П.,
при секретарі Соболевій О. М.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» про визнання незаконним звільнення, зобов`язання призначити на посаду, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» та просить наступне.
Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ), з роботи на підставі пуншу і частини і статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку з реорганізацією) та поновити його з 31 січня 2019 року на роботі на посаді провідного наукового співробітника (проблем матеріально- технічного забезпечення науково-дослідного управління проблем наукового супроводження військово-морської діяльності) Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум».
Зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (адреса місцезнаходження: 65029, м.Одеса, вул.Дідріхсона, буд.8. Код ) призначити ОСОБА_1 без проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу (за моєю згодою) наукову посаду в Науково- дослідному центрі Збройних Сил України «Державний океанаріум» Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».
Стягнути з Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (адреса місцезнаходження: 65029, м.Одеса, вул.Дідріхсона, буд.8. Код ) на користь ОСОБА_1 у якості грошового еквіваленту' завданої мені моральної шкоди грошові кошти у сумі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень.
Згідно заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (адреса місцезнаходження: 65029, м.Одеса, вул.Дідріхсона, буд.8. Код ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сутні 39482 гривень 24 копійок.
Посилається на те, що Наказом Міністра оборони України від 19.01.2015 року №30 його прийняли на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та призначений на посаду старшого наукового співробітника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум», військова частина НОМЕР_2 . Відповідно до наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 31.01.2017 року №10 позивач був призначений головним науковим співробітником Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум». Наказом начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» від 05.11.2018 року №233, у зв`язку зі звільненням з військової служби, ОСОБА_1 був прийняти на роботу та призначений з 06.11.2018 року на посаду провідного наукового співробітника.
Вказує, що між позивачем та Науково-дослідним центром Збройних Сил України «Державний океанаріум» був укладений безстроковий триковий договір.
Листом начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» від 16.01.2019 року №64 позивачу було повідомлено, що його посада підлягає скороченню, у зв`язку з чим 28.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» з письмовою заявою щодо неприпустимості його звільнення. Але 31.01.2019 року наказом начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» позивача було звільнено з роботи з посади провідного наукового співробітника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, тобто у зв`язку з реорганізацією.
В судове засідання з`явився представник позивача, в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з урахуванням уточненої позовної заяви, посилаючись на те, що при звільненні позивача були порушені норми трудового законодавства.
Представник відповідача в судовому засідання позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову, пояснив суду, що вимоги викладені в позовній заяві є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. Подав до справи відзив з обґрунтуванням доводів відповідача.
Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня, коли він (вона) дізналися або повинні були дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Судом встановлено, що Наказом Міністра оборони України від 19.01.2015 року №30 ОСОБА_1 прийняли на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та призначений на посаду старшого наукового співробітника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум», військова частина НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 31.01.2017 року №10 позивач був призначений головним науковим співробітником Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум».
Наказом начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» від 05.11.2018 року №233, у зв`язку зі звільненням з військової служби, ОСОБА_1 був прийняти на роботу та призначений з 06.11.2018 року на посаду провідного наукового співробітника.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року №490-р було погоджено пропозицію Міністерства оборони України щодо реорганізації Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» шляхом його приєднання до Інституту Військо-морських Сил Національного університету «Одеська морська академія».
Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 19.12.2018 року №Д-322/1/19дск, наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних сил України від 22.12.2018 року №28/ошр/дск та наказом начальника Інституту Військово-Морських сил Національного університету №Одеська морська академія» від 14.01.2019 року №13 були визначені організаційні заходи щодо реорганізації Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум».
Листом начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» від 16.01.2019 року №64 позивачу було повідомлено, що його посада підлягає скороченню, у зв`язку з чим 28.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» з письмовою заявою щодо неприпустимості його звільнення. Але 31.01.2019 року наказом начальника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» позивача було звільнено з роботи з посади провідного наукового співробітника Науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, тобто у зв`язку з реорганізацією.
Згідно з пунктом 8 Інструкції з заміщення на конкурсній основі вакантних наукових посад у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та наукових установах Міністерства оборони України та Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.06.2018 року № 292, в окремих випадках у разі неможливості забезпечення наукової діяльності у ВВНЗ, ВНП ЗВО, ОНП та НУ наявними штатними працівниками вакантні посади наукових працівників можуть тимчасово заміщуватися науковими працівниками за строковим трудовим договором до проведення конкурсного заміщення цих посад у потомному навчальному році або календарному році відповідно.
На підставі заяви ОСОБА_1 від 05.11.2018 року, з 07.11.2018 року його було прийнято на роботу за строковим трудовим договором та укладено контракт від 06.11.2018 року.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та командиром військової частини НОМЕР_2 не укладався безстроковий трудовий договір.
Відповідно до п. 6.5 Контракту його укладено терміном «до обрання за конкурсом».
Відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 19.12.2018 року №Д-322/1/19дск, наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних сил України від 22.12.2018 року №28/ошр/дск та наказом начальника Інституту Військово-Морських сил Національного університету «Одеська морська академія» від 14.01.2019 року №13, з 31.01.2019 року Науково-дослідний центр Збройних Сил України «Державний океанаріум» реорганізовано шляхом приєднання та переведено на новий штат №54/063.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скорочення чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Також зазначено, що при недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.
Згідно зі ст. 42 КзпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Разом з тим, відповідно до листа Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 02.04.2019 року №154/111/1256, співпадаючих або споріднених посад за обліковою спеціальністю 050208 штатом №54/063 не передбачено.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 КзпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).
В матеріалах справи відсутні відомості та підтвердження того, що ОСОБА_1 являється членом виборного органу (профспілкового представника) або первинної профспілкової організації.
З цього виходить, що командуванням військової частини НОМЕР_2 не застосовувались вимоги ст. 42, ст. 49-2 КЗпП України стосовно переважного права на залишення на роботі.
Тому суд приходить до висновку, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач був звільнений на законних підставах.
Позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги щодо поновлення на роботі, а тому самостійного обґрунтування судом мотивів залишення їх без задоволення не потребують.
Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то оскільки судом не встановлено порушень законодавства при звільненні позивача з роботи, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Так як позивач є звільненим від сплати судового збору щодо усіх заявлених ним позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати мають бути віднесені на рахунок держави.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265,352, 354-355 ЦПК України суд, -
ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інституту Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія», про визнання незаконним звільнення, зобов`язання призначити на посаду, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя