Справа № 369/4625/19
Провадження № 2-о/369/118/19
РІШЕННЯ

Іменем України

13.06.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Середенко Б.С.

за участі заявника ОСОБА_1

представника заявника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даною заявою. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що починаючи з 1971 року вона постійно проживає в м.Боярка. Тому має право звернутись для призначення пенсії за віком. При цьому потрібно подати довідку про проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю в період з 1986 року по 1993 рік. Для отримання довідки, вона звернулась до міської ради, але отримала відмову, оскільки у виконавчому комітеті відсутні відомості щодо її реєстрації та проживання по АДРЕСА_1 . Оскільки іншим чином підтвердити місце проживання не має можливості, тому вимушена звернутись до суду. Встановлення даного факту, їй потрібно для вирішення питання про призначення пенсії. Також просила врахувати, що 22 червня 1993 року вона отримала посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Просила встановити юридичний факт проживання заявника, ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 в період із 1971 до 2004 року.

Заявник та її представник вимог підтримали, просили задоволити заяву в повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників заінтересованих осіб.

Суд, врахувавши заяву заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі Баришівка, Баришівського району, Київської області.

06 лютого 1988 року ОСОБА_1 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_2 , 1958 р.н., та після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». 12 грудня 2007 року шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 692. Після реєстрації розірвання шлюбу було присвоєне прізвище на « ОСОБА_1 ». Дані обставини підтверджені копіями відповідних свідоцтв, що знаходяться в матеріалах справи.

З пояснень заявника ОСОБА_1 встановлено, що при звернені до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області з заявою про оформлення документів для призначення пенсії за віком, отримала відмову. Також їй було роз`яснено про необхідність подання довідки про проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю в період з 1986 р. до 1993 р, у відповідності до абз.8, п.п.5, п.2.1. постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22 - 1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, постановою від 25 листопада 200 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при зверненні для оформлення пенсії зі віком згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особа надає зокрема: довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 р. № 106 - м.Боярка відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю (зона 4),.

22 червня 1993 року ОСОБА_1 отримала посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю Серії В-1 НОМЕР_2 .

Листом виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 02-5 ДЗ/49 - 4.2 від 04 січня 2019 року виконавчий комітет відмовився надати довідку щодо проживання заявника, посилаючись на відсутність у відділу реєстрації місця проживання та формування і відділу реєстрації актів виконавчого комітету Боярської міської ради інформації з приводу мого проживання в АДРЕСА_1 в період з 1971 до 2004 року.

Іншим чином, встановити даний факт заявниця позбавлена можливості.

Згідно ч. 1, п. 5. ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 № 320, якщо втрачений паспорт був отриманий у територіальному підрозділі, до якого подано заяву про втрату паспорта, здійснюється звірка даних особи та її фотозображення з даними і фотокарткою, уклеєною до заяви про видачу попереднього паспорта. У разі отримання паспорта в іншому територіальному підрозділі для підтвердження видачі втраченого паспорта саме тій особі не пізніше наступного дня після надходження заяви про втрату паспорта здійснюється звернення до цього територіального підрозділу.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також суд враховує пояснення ОСОБА_1 , що 15 жовтня 2004 року будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 - було продано, а домова книга, яка знаходилась в будинку - залишилась у нових господарів. Дана книга ніде не архівується й у єдиному екземплярі зберігається у власника будинку та пред`являється ним для підтвердження Факту реєстрації й проживання за відповідною адресою. Вона неодноразово зверталась до нових господарів з проханням надати домову книгу для підтвердження мого проживання в зазначеному будинку. Однак, нові господарі відмовились надати їй для підтвердження факту мого проживання в вищезазначеному будинку в період з 1971 до 2004 року.

Враховуючи той факт, що постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 35 «Про тимчасовий порядок реєстрації фізичних осіб за місцем проживання», яка відповідно до абз.З п. 6 зобов`язувала осіб, які проживають у приватних будинках звертатись до відповідних уповноважених органів особисто (з поданням оформленої належним чином будинкової книги) - втратила чинність, наразі відсутня інша можливість належним чином підтвердити факт мого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період з 1971 до 2004 року.

На підтвердження своїх доводів, заявник вказала, що в паспорті громадянина України Серії НОМЕР_3 виданого ОСОБА_1 Києво-Святошинським РВГУМВС України в Київській області 02 серпня 2002 року місце проживання до 26.10.2004 року зазначено АДРЕСА_1 .

Також, відповідно до довідки виконавчого комітету Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області від 16 листопада 2018 року № 13-02/2092 - ОСОБА_1 з травня 1971 року по жовтень 2004 року проживала без реєстрації у АДРЕСА_1 . З 26.10.2004 року по 03.04.2018 року проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_2 .

Також, у відповіді на лист № 02-5 ДЗ/49 - 4.2. від 04.01.2019 року про надання довідки про місце проживання, витягу з протоколу та копії документів, Виконавчим комітетом Боярської міської ради був наданий витяг з протоколу № 25 від 05.07.1993 року про вручення посвідчень потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС по 4 категорії, домашньою адресою ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Таким чином, встановлення зазначеного юридичного факту наддасть можливість заявникові звернутися до органів ПФУ з метою оформлення пенсії та надання відповідного переліку документів передбаченим порядком.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 1971 року по 2004 рік, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами. З огляду на вищевикладене, заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст.ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Києво-Святошинське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) проживала за адресою: АДРЕСА_1 в період із 1971 до 2004 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2019 року.

Суддя