Номер провадження: 22-ц/813/992/19
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/10980/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури,

- відповідачі 1) Затоківська селищна рада, 2) ОСОБА_4,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1) ОСОБА_5, 2) виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Затоківської селищної ради, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, про визнання незаконними рішення, недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргоюкерівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену у складі судді Боярського О.О. 27 серпня 2018 року, про залишення без розгляду позову,

встановив:

У грудні 2017 р. Перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури (далі Прокурор) звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29.12.2014 №2681 «Про передачу гр. ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 0,0919 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для індивідуального дачного виробництва за адресою: АДРЕСА_1»; 2) визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії, індексний номер 33270840 щодо земельної ділянки, площею - 0,0919 га., для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1.

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги тим, що на підставі технічної документації із землеустрою, щодо поділу та обєднання земельних ділянок 23.12.2014 р. проведено державну реєстрацію земельної ділянки, площею - 0,0919 га., кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, із земель, наданих раніше у користування Департаменту державної автомобільної інспекції МВС України.

Цільове призначення земельної ділянки, яка перебувала у користуванні Департаменту державної автомобільної інспекції МВС України, значилось як розміщення готельного комплексу.

Прокурор зазначає, що виходячи з поділу земельної ділянки, належної Департаменту ДАІ МВС, Затоківська селищна рада мала розпорядитись спірною земельною ділянкою відповідно до вищенаведеного цільового призначення, а не передавати земельну ділянку у власність для індивідуального дачного будівництва. Крім того земельну ділянку у порушення ст. ст. 79-1, 118 ЗК України передано без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Рішенням Затоківської селищної ради від 29.12.2014 р. № 2681 відповідачу - ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку, площею 0,0919 га., кадастровий номер НОМЕР_1, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1.

У подальшому державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області за результатами розгляду документів, поданих відповідачем ОСОБА_4 для оформлення права власності, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 33270840, щодо земельної ділянки, площею 0,0919 га., кадастровий номер НОМЕР_1, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1, яке зареєстровано згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2015 р. за № 19156217 (а. с. 2 11).

Під час розгляду справи від ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_6, 27.08.2018 р. надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.

ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_6, обгрунтовує свої вимоги тим, що з наданих Прокурором матеріалів до позовної заяви вбачається відсутність інформації про орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та доказів про повідомлення позивачем Держгеокадастр та (або) його територіальні управління про здійснення представництва його інтересів в суді. Прокурором не надано доказів того, що Держгеокадастр, як орган компетентний здійснювати нагляд за дотримання законодавства у спірних правовідносинах, звертатися до прокурора. Прокурор не обґрунтував та належними доказами не довів підстав для представництва інтересів держави (а. с. 157 - 169).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.08.2018 р. заяву ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_6, про залишення позовної заяви без розгляду, задоволено в повному обсязі. Вищевказаний позов прокурора залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зважаючи на те, що обставини, які свідчать про відсутність у прокурора повноважень на ведення справи були виявлені після відкриття провадження у справі, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку положення п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Встановлені в судовому засіданні обставини, надані пояснення учасників справи, досліджені у сукупності докази дають достатні підстави для задоволення заяви ОСОБА_4, в особі представника ОСОБА_6, про залишення позовної заяви без розгляду (а. с. 202 210).

У вересні 2018 р. керівник Білгород-Дністровської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 27.08.2018 р., в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вказує, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже можна дійти висновку, що органи Держгеокадастру не наділені повноваженнями на звернення до суду з позовом про визнання незаконним рішення селищної ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності. Зважаючи на відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, місцева прокуратура набула статусу позивача у відповідності до ч. 5 ст. 56 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача Харітонова О.Є. підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

У відзиві на апеляційну представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 зазначає, що органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Оскаржувану ухвалу залишити без змін за викладених у відзиві на апеляційну скаргу підстав.

Інші учасники справи у судове засідання не зявилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв, клопотань не надали.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При постановленні оскаржуваної ухвали про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що саме державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі Держгеокадастр) є уповноваженим державою органом щодо здійснення функцій нагляду та контролю у відносинах державної реєстрації земельних ділянок, скасуванні такої реєстрації, обмеження у їх використанні, приведення у відповідність до законодавства прийнятих органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування рішень з питань регулювання земельних відносин. Висновки суду першої інстанції зводяться до того, що саме Держгеокадастр мав звертатись до суду з вищезазначеним позовом, а у разі нездійснення чи неналежного здійснення останнім дій спрямованих на захист начебто порушених прав держави, то прокурор в інтересах держави в особі Держеокадастру, а не в якості самостійного позивача.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву прокурора без розгляду з підстав п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України виходив з того, що обставини, які свідчать про відсутність у прокурора повноважень на ведення справи у суді були виявлені після відкриття провадження у справі, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду у звязку з тим, що позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ч.1 ст. 13 Конституції України).

В Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України).

Підставою представництва прокурора у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою (ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява є підставою для порушення справи в суді. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Під представництвом прокуратурою України інтересів держави в суді треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Ці дії включають подання прокурором до суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави (рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99).

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ст. 56 ч.ч.3-5 ЦПК України).

Представництво прокурором інтересів держави, у даному випадку, обґрунтовано із посиланням на те, що чинним законодавством України не визначено субєкта контролю за законністю прийняття органом місцевого самоврядування рішень щодо відведення земельних ділянок з відповідними повноваженнями на звернення до суду із позовами, а тому прокурор, у даному випадку, самостійно виступає в якості позивача у справі.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у заяві про залишення позову прокурора без розгляду з підстав відсутності повноважень у прокурора для звернення із даним позовом до суду посилався на те, що, органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах є Держгегокадастр, який є юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку. Доводи представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у заяві про залишення позову прокурора без розгляду та у поясненнях на апеляційну скаргу, які фактично є відзивом на апеляційну скаргу, про те, що органом уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах є ГУ Держгеокадастру, яке є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку є безпідставними, виходячи з наступного.

Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обовязкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобовязання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи порушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; отримувати в установленому законодавством порядку від центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності документи, матеріали та іншу інформацію, необхідну для виконання покладених на Держгеокадастр завдань; проводити лабораторний аналіз стану забруднення земель, у тому числі радіоактивного, в зонах безпосереднього впливу викидів і скидів підприємствами забруднюючих речовин, а також у разі виникнення аварій та надзвичайних ситуацій; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для отримання від них усних або письмових пояснень з питань, повязаних з порушенням земельного законодавства; передавати до органів прокуратури, органів дізнання та досудового слідства акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину; проводити у випадках, установлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства (п. 1, п.5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15, далі-Положення).

Аналогічні повноваження ГУ Держгегокадстру містяться у п.п. 3 п. 6 Положення про ГУ Держгеокадастру, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року №308.

Системний аналіз повноважень посадових осіб Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель дає підстави для висновку про те, що посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

У даному випадку прокурор не заявляв в інтересах держави вимог про відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також вимог про повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Предметом спору у даній справі є вимоги прокурора в інтересах держави про визнання незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29.12.2014 року № 2681, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,0919 га., кадастровий номер НОМЕР_1, для індивідуального дачного будівництва за адресою: АДРЕСА_1.

Затоківська селищна рада не може виступати у якості позивача і є відповідачем у справі, оскільки предметом оскарження є рішення селищної ради.

Чинне законодавство України прямо не визначає субєкта контролю за законністю прийняття органом місцевого самоврядування рішень щодо відведення земельних ділянок з відповідними повноваженнями на звернення до суду із позовами.

Разом з тим, саме на прокуратуру чинне законодавство України (п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України, ч. ч. 3 - 5 ст. 56 ЦПК України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру») покладає обовязок представництва у суді інтересів держави в разі наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

За відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор набуває статусу позивача і самостійно виступає в якості позивача.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи (п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Зважаючи на те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, саме на прокурора покладено обовязок представництва у суді інтересів держави в разі наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою, Держгеокадастр не має повноважень контролю за законністю прийняття органом місцевого самоврядування рішень щодо відведення земельних ділянок, а також повноважень на звернення до суду із позовом щодо оспорення рішення органу місцевого самоврядування з приводу передачі земельної ділянки з комунальної у приватну власність, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у прокурора повноважень для ведення даної справи не відповідає обставинам справи й суперечить нормам матеріального права.

Доводи представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 щодо не обґрунтування та не доведення прокурором підстав для представництва інтересів держави у даній справі не заслуговують на увагу з таких підстав.

Чинне законодавство України не визначає субєкта контролю за законністю прийняття органом місцевого самоврядування рішень щодо відведення земельних ділянок з відповідними повноваженнями на звернення до суду із позовами, разом з тим, саме на прокуратуру (п .3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, ч. ч. 3 - 5 ст. 56 ЦПК України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру») покладено обовязок представництва у суді інтересів держави в разі наявності порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Тому, за відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення, у даному випадку, прокурор набув статусу позивача і самостійно виступає в якості позивача у даній справі.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі стосовно необґрунтованості залишення позову прокурора без розгляду з підстав п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України заслуговують на увагу колегією суддів і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. п. 1 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм ч. ч. 3 5 ст. 56, п. 2 ч.1 257 ЦПК України, неправильному застосувнні норм матеріального права (ст. ст. 19, 131-1 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», п. 5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 і п.п. 3 п. 6 Положення про ГУ Держгеокадастру, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року №308) ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року про залишення без розгляду позову скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 02 липня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе