У Х В А Л А

15 липня 2019 року

м. Київ

справа № 569/15151/17

провадження № 61-11558ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Карпач Ольги Михайлівни на рішення Рівненського міського суду від 22 лютого 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору прокуратура Рівненської області про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної казначейської служби у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Прокуратура Рівненської області про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування.

Позов мотивує тим, що 15 грудня 2011 року слідчим прокуратури Володимирецького району Рівненської області порушено кримінальну справу відносно нього за ознаками злочинів передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України. Також, в цей же день слідчим винесено постанову про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд.

04 квітня 2012 року слідчим прокуратури Костопільського району Рівненської області Пузирко О. Б. винесено постанову про притягнення його, як обвинуваченого і пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України.

Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Рівненської області Пивоварчука А. В. від 29 лютого 2016 року кримінальне провадження № 0000001 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом службового підроблення та перевищення службових повноважень з боку старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділення протидії незаконного обігу підакцизних товарів УПМ ДПА в Рівненській області ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України

У зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у принижені честі і гідності, порушені життєвого укладу та стану здоров'я, розладі у сім'ї, у вимушеному звільнені з роботи, відсутності кар`єрного зросту, яку він оцінив в 500 000,00 грн та просив стягнути на свою користь. Також просив відшкодувати за рахунок відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

25 січня 2019 року ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 864 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 13 000,00 грн в рахунок відшкодування суми, сплаченої ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Прокуратура Рівненської області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування, задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 300 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди та 13 000,00 грн у відшкодування матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судові витрати компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками, якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що законом передбачене безумовне право громадянина на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбаченому законодавством, у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину, відповідно до вимог статті 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки встановлено незаконність притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності.

З урахуванням установлених обставин у справі, а також усталеної практики Європейського суду з прав людини, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції також врахував ступінь страждань від безпідставного обвинувачення позивача у вчиненні злочину, тривалість обмеження його конституційних прав, а тому дійшов висновку, що достатньо підстав для визначення розміру компенсації у сумі 300 000,00 гривен у відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями державних органів (слідства та суду), саме такий розмір відповідає характеру та обсягу страждань позивача, а також засадам виваженості, законності та справедливості.

Залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, своєю постановою від 21 травня 2019 року Рівненський апеляційний суд, дійшов до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив зміст спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам у справі, а висновок про обов`язок держави відшкодувати моральну шкоду, заподіяну тривалим необґрунтованим кримінальним переслідуванням з боку правоохоронних органів відповідає вимогам чинного законодавства.

19 червня 2019 року через засоби поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Карпач О. М. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду від 22 лютого 2019 рокута постанову Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2019 року, просила оскаржувані рішення змінити в частині стягнення моральної шкоди, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

Як на підставу для скасування судових рішень Карпач О. М. посилається на те, що суди невірно розрахували відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_1 внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності, що призвело до зменшення розміру такого відшкодування, оскільки такий розрахунок суди мали вирахувати із мінімальної заробітної плати, при цьому враховуючи обставини конкретної справи, може визнати обґрунтованим і достатнім й більший розмір відшкодування.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з позовів про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суди урахували положення частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», роз`яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та обґрунтовано взяли за основу обрахунку кількість днів перебування позивача під слідством та під вартою, а також розмір мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час розгляду справи.

Відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Карпач Ольги Михайлівни на рішення Рівненського міського суду від 22 лютого 2019 рокута постанову Рівненського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору прокуратура Рівненської області про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров