Справа № 573/1044/19
Номер провадження 2/573/323/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на гараж,

В С Т А Н О В И В :

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на гараж. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням 20 сесії 5 скликання Жовтневої (нині Миколаївської) селищної ради Білопільського району від 14 жовтня 2008 року йому надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва гаражу площею 0,01 га на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 . У 2009 році на вказаній земельній ділянці без оформлення дозвільної архітектурно-будівельної документації збудував гараж. 05 жовтня 2011 року отримав державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на зазначену вище земельну ділянку з цільовим призначенням для індивідуального гаражного будівництва. В той же час Відділ містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Білопільської РДА відмовив йому у видачі документації про містобудівні умови та обмеження, яка є необхідною для подальшого отримання декларації про готовність будівництва до експлуатації та без якої не можливо зареєструвати право власності на новобудову. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати за ним право власності на гараж під № НОМЕР_2 площею 32,7 кв. м., розташований АДРЕСА_2 території будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 13 червня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, у зв`язку з відсутністю доказів того, що позивач звертався до Інспекції державного будівельного архітектурного контролю з приводу прийняття об`єкта гаражу до експлуатації та вказане питання було предметом розгляду зазначеного компетентного державного органу (а. с. 35-36).

Ухвалою від 26 червня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 42-43).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд прави без його участі, позов підтримує (а. с. 47).

Представник відповідача Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з`явився. Селищний голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 46).

У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням 20 сесії 5 скликання Жовтневої селищної ради від 14 жовтня 2008 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею 0,01 га в АДРЕСА_3 (а. с. 6).

У подальшому, у 2011 році розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва гаража за зазначеною вище адресою, площею 0,0092 га (а. с. 8-9).

05 жовтня 2011 року на підставі рішення 5 сесії 6 скликання Жовтневої селищної ради від 15 квітня 2011 року позивачу видано державний акт серії НОМЕР_1 , зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01331, яким посвідчено право власності останнього на земельну ділянку для індивідуального гаражного будівництва, площею 0,0092 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 7).

Рішенням Миколаївської селищної ради Білопільського району №35 від 29 січня 2019 року за заявою ОСОБА_1 гаражу площею 32,7 кв. м., розташованому у дворі будинку АДРЕСА_1 присвоєно адресу: гараж АДРЕСА_4 4 у дворі будинку АДРЕСА_1 (а. с. 17).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що право власності на гараж за зазначеною вище адресою ні за ким не зареєстроване, документ, підтверджуючий право власності на нього відсутній, замовником технічної документації на вказану нерухомість є ОСОБА_1 (а. с. 14, 29-31).

Згідно з висновком та довідкою КП «Білопільське районне архітектурно-планове бюро» від 29 та 30 січня 2019 року відповідно, гараж №4 за адресою: АДРЕСА_1 зведений з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил, знаходиться в межах земельної ділянки, не виходить за червону лінію вулиці, а також не знаходиться на суміжних земельних ділянках (а. с. 15-16).

Із письмового роз`яснення відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва, екології та інфраструктури Білопільської районної державної адміністрації Сумської області від 29 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі містобудівних умов та обмежень для будівництва індивідуального гаражу за вказаною вище адресою (а. с. 10).

Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області позивачу відмовлено у прийнятті в експлуатацію вищезазначеного гаража та рекомендовано звернутися до суду (а. с. 40).

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України визначено загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди, інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Частиною 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 5 означеного Закону прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. ст. 4, 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на гараж має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що позивач має право на збудований гараж, однак він не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатись ним у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відмовою компетентних органів у реєстрації права власності, а відтак, невизнане право підлягає захисту судом.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання за ним права власності на гараж АДРЕСА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 328, 331, 375, 392 ЦК України, ст. ст. 3, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 4, 15, 76-78, 81, 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_3 від 13 березня 2019 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області, юридична адреса: Сумська область, Білопільський район, смт. Миколаївка, бульвар Свободи, 2 про визнання права власності на гараж задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж АДРЕСА_4 4 у АДРЕСА_7 АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом зазначеного строку до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя