Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі :

головуючого - судді Писанець Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Гуровій Л.Л.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2018 року позивач звернулася до суд із вказаним позовом. Посилалася на те, що рішенням Волноваського районного суду від 16.13.2016 з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу), щомісячно, починаючи з 21.02.2006 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення Волноваським районним судом видано виконавчий лист №2/740/2006 від 31.03.2006, який знаходився на примусовому виконанні у Волноваському районному відділі ДВС. 30.11.2012 року державним виконавцем ВДВС Волноваського РУЮ винесено постанову про закриття виконавчого провадження, оскільки дитина досягла повноліття. Та на момент закриття станом на 04.10.2012 року виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка склала 14118,94 грн. що було визначено державним виконавцем. 14.15.2013 року з відповідача з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку ( доходу), щомісячно, на період її навчання, починаючи з 27.12.2012 року, але не довше як до 23 років. На підставі вказаного рішення Волноваським районним судом видано виконавчий лист №221/1356/13-ц від 18.06.2013, який знаходився на примусовому виконанні у Волноваському районному відділі ДВС. 22.09.2016 року державним виконавцем ВДВС Волноваського РУЮ винесено постанову про закриття виконавчого провадження в зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Заборгованість по аліментах станом на 04.10.2017 року складала 44451,47 грн., що визначено державним виконавцем. Заборгованість за період з 10.1.2015 року по 28.02.2018 року становить 58573,74 грн., а також пеня у сумі 21048,44 грн., які просить стягнути з відповідача, оскільки він добровільно відмовляється сплачувати вказану заборгованість.

10.06.2019 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у сумі 27214,94 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів за період з 10.11.2015 року по 04.10.2017 року в сумі 11232,19 грн., а всього 38447,13 грн.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити її уточнену позовну заяву у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення уточненого позову.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у сторін є спільна дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 24.06.2019 року, наданої державним виконавцем Волноваського ВДВС встановлено, що заборгованість станом на 24.06.2019 року становить 18046,35 грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

24. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, який неналежно виконував покладний на нього ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину, оскільки сплачував стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, належних та допустимих доказів того, що вказана заборгованість зі сплати аліментів виникла з незалежних від нього причин, суду не надав, що є його процесуальним обов`язком відповідно до вимог ст.81 ЦПК України.

Посилання відповідача про те, що він періодично сплачує аліменти на утримання дитини нічим не підтверджені, оскільки доказів сплати аліментів він не надав, від так такі покази не є необґрунтованими.

Наведені обставини не свідчать про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки він не був позбавлений можливості перерахувати аліменти.

За таких обставин суд доходить до висновку про наявність передбачених ст.196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

У позові позивачем наведено розрахунки заборгованості по аліментах, складені державним виконавцем Волноваського ВДВС ГТУЮ в Донецькій області. Вказані розрахунки містять розмір поточних аліментів, які підлягали до сплати відповідачем щомісячно з 2012 року.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.4 ст.194 СК України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випад су, передбаченому статтею 199 цього Кодексу - до досягнення нею 23 років.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при

обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем в позові надано розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів.

Враховуючи, що ч.1 ст.196 СК України встановлено граничний розмір пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів а також пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню

За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , заборгованість по аліментам у сумі 27214 (двадцять сім тисяч двісті чотирнадцять) гривень 94 копійки а також пеня за прострочення сплати аліментів за період з 10.11.2015 року по 04.10.2017 року у сумі 11232 (одинадцять тисяч двісті тридцять дві) гривні 19 копійок, а всього 38447 (тридцять вісім тисяч чотириста сорок сім) гривень 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави на р/р №6001 код класифікації доходів бюджету: 22030106, код банку отримувача 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код за , отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя Н.В. Писанець