Дата документу 24.07.2019 Справа № 333/3591/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3591/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2260/19 Дмитрієва М.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Крилової О.В.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просила суд стягнути з відповідача грошову заборгованість в загальній сумі 622 355 грн. 29 коп. та стягнути судові витрати по справі.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій зазначала, враховуючи небажання відповідача добровільно погасити суму позики в строк більш ніж 10 місяців, існує імовірність, що боржник буде здійснювати перепони для виконання рішення суду.

Зазначає, що відповідачу на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Вказує, що з витягу Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, на вказану квартиру накладено обмеження з забороною відчуження на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року.

Забезпечення позову обґрунтовує необхідність попередження можливого невиконання рішення суду у вигляді реєстрації третіх осіб, в тому числі неповнолітніх, в нерухомому майні (квартирі) за рахунок якого може бути повернуто суму боргу в разі позитивного вирішення справи.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд в порядку забезпечення позову заборонити Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (управлінню по Комунарському району) здійснювати реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд помилково дійшов висновку про необхідність долучення документів підтверджуючих право власності відповідача станом саме на час розгляду заяви, а тому необґрунтовано відмовив в задоволені заяви про забезпечення позову. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суд України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що жодних документів, підтверджуючих право власності відповідача станом на 21 травня 2019 року суду не надано та роз`яснено заявнику про необхідність надання додаткових доказів щодо власника спірної квартири, а у разі неможливості отримати зазначених доказів він має право звернутися до суду в порядку, передбаченому ст. 116-118 ЦПК України із заявою про забезпечення доказів.

Однак, у матеріалах справи є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно а.с. 54 т. 2, згідно якого ОСОБА_2 є власником квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2 , дата внесення запису 20.04.2005 року. Зазначений витяг залишено судом поза увагою. При наявності сумніву у суду відомостей зазначених вище, суд першої інстанції мав би викликати сторони для з`ясування цих обставин.

Таким чином з урахуванням викладеного колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про залишення заяви позивача про забезпечення позову за висновками викладеними в оскаржуваній ухвалі є передчасними, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду цього питання.

Керуючись ст. ст. 374,376, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2019 року по цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дата складання повної постанови 29 липня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

О.В. Крилова