Справа № 211/2554/19
Провадження № 2-о/211/62/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 липня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Н.О. Сарат

за участю секретаря С.М. Зоріної

за відсутності сторін по справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Довгинцівський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання на території України , -

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Луканешт Неспореньського району Республіки Молдова. У листопаді 1987 року її батьки переїхали в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області та заявниця стала мешкати за адресою АДРЕСА_1 з дядею ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 ще один син ОСОБА_4 . Довгинцівським РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області заявниці було видано паспорт громадянки України який вона втратила, коли звернулася з заявою анкетою № 3224916 про оформлення паспорта, листом Довгинцівського районного відділу в м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 07.05.2019 року їй було відмовлено, та рекомендовано звернутися в суд для встановлення факту належності до громадянства України та факту реєстрації місця проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. Встановити факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності 24.08.1991 року та на момент набрання чинності ЗУ "Про громадянство України" - 13.11.1991 року заявниці необхідно для відновлення паспорту громадянина України.

Ухвалою суду від 23.05.2019 року за вказаною заявою відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав.

Представником заінтересованої особи начальником Довгинцівського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України надано пояснення з яких вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Довгинцівського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України з заявою про відновлення паспорту громадянина України, з приводу чого проведена перевірка встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства України. Відповідно до п. 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої ст. 3 Закону особа, яка станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР відмітки про прописку на 24.08.1994 або 13.11.1991 року за відсутності такої відмітки проживання може бути встановлене лише рішенням суду. Також вказано, що згідно відповіді Агенства державних послуг Республіки Молдова № 01/3723 від 18.06.2018 року ОСОБА_1 у відповідності до частини 1 статті 12 Закону про громадянство Республіки Молдова № 1024 від 02.06.2000 року визнана громадянкою Республіки Молдова. Відтак, її правовий статус визначений країною її походження. Просили відмовити в разі ненадання документів, що свідчать про факт проживання ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року на території України, що має юридичне значення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Метою звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року є необхідність в отриманні нею паспорту громадянина України.

Відповідно до п. 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої ст. 3 Закону "Про громадянство України" особа, яка станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР відмітки про прописку на 24.08.1994 або 13.11.1991 року за відсутності такої відмітки проживання може бути встановлене лише рішенням суду.

Згідно, п.1 ч. 1ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або на момент набрання чинності Закону України " Про громадянство України" 13 листопада 1991 року постійно проживали на території України.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» проживання на території України на законних підставах визначається як проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Згідно зі ст. ст.6,8 ЗУ «Про громадянство України», громадянство України набувається в тому числі за територіальним походженням.

Відповідно до ч.1ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» громадянином України, реєструється особа, зокрема, яка сама чи хоча б один з її батьків, народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України.

Юридичне значення при цьому має лише факт постійного проживання на території України особи або її батьків, з якими дитина постійно проживала на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності ЗУ «Про громадянство України».

Законом не визначено терміну «постійного проживання», але визначено поняття «безперервного проживання». Таким вважається проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів ( стаття 1 Закону).

При відсутності документального підтвердження факту постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства подається відповідне рішення суду (пункт 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президент України від 27.03.2001 р. № 215).

З матеріалів справи вбачається, що заявником не подано до суду належних та допустимих доказів її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року.

Доводи заявника про те, що вона станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року постійно проживала на території України не підтверджені належними доказами, оскільки доказів її реєстрації на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року суду не надано.

У листі Довгинцівського районного відділу в м. Кривий Ріг ГУ Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 07.05.2019 року № 1226/4590 зазначено про відсутність доказів реєстрації місця проживання на території України ОСОБА_1 чи її батьків станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року та належності їх до громадянства України.

Згідно довідки з місця реєстрації заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 2008 року по теперішній час.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року як цього вимагає ЗУ "Про громадянство України" та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України , а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,259,260,265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Довгинцівський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання на території України - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н. О. Сарат