ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6419/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"30" липня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф. розглянувши заяву першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання спадщини відумерлою, скасування державної реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

У провадження Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, визнання спадщини відумерлою, скасування державної реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2019 відкрито провадження у вказаній справі.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,5 кв.м, житлова площа 30 кв.м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000) та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що вказаний позов обґрунтовано тим, що спірне майно незаконно вибуло з власності Київської міської ради на підставі незаконного договору купівлі-продажу квартири.

Зокрема встановлено, що первинна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 була проведена за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.05.1994 комітетом по оренді та приватизації комунального майна Дарницького району.

Відповідно до актового запису про смерть від 26.03.2018 № 5354 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 років.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55119258 від 13.02.2019 та витягу зі Спадкового реєстру про заповіти/спадкові договори від від 09.04.2019 № 55789591 - спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заводилась, заповіти та/або спадкові договори не складались.

Таким чином, у відповідність до вимог ст. 1277 Цивільного кодексу України, спадщина, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 , що складається з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,5 кв.м. має бути визнана відумерлою та перейти у власність територіальної громади міста Києва.

У той же час, 12.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2018 № 192, укладеного з ОСОБА_3 .

Пунктом 3 вказаного договору зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить продавцю ( ОСОБА_3 ) на підставі договору дарування квартири, посвідченого 03.06.2009 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь JI.K. за № 127.

Проте, Київським обласним державним нотаріальним архівом повідомлено, що в наряді 2-03 «Договори про відчуження квартир та документи на підставі яких вони посвідчувались» договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 03.06.2009 № 1273 серед справ приватного нотаріуса не виявлено.

Відповідно до листа КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-14915 (И-2018) від 02.12.2018, реєстрація права власності на спірну квартиру проведена лише за ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1994.

Таким чином, на підставі зазначеного договору купівлі-продажу від 12.07.2018 та рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 12.07.2018 індексний номер 42032805 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. внесено відомості про набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Надалі, право власності на спірне нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. за реєстровим № 227 перейшло до ОСОБА_1 (запис про право власності від 20.08.2018 № 27562525).

Станом на теперішній час за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 .

На даний час ОСОБА_1 має можливість вільно розпоряджатись квартирою, у тому числі відчужувати її, що може призвести до подальшого порушення права власності позивача на спірну квартиру та створює реальну загрозу ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Реєстрація за відповідачем права власності на комунальне майно зумовлює набуття останнім можливості реалізовувати правомочності власника такого майна щодо розпорядження ним, а отже вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту співвідноситься з предметом позову і забезпечить фактичне поновлення порушених прав позивача та можливість виконання судового рішення, у разі постановлення такого рішення на користь позивача.

Тобто, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення чи до неможливості ефективного захисту або поновлення порушених інтересів держави та прав позивача.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно правил частин 5 та 6 вказаної статті залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно правил статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Встановлено, що наразі наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту спірного майна, а також забороні суб`єктам державної реєстрації прав та державними реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов`язані з реєстрацією прав на нього, що є предметом спору.

Між сторонами дійсно виник спір з приводу об`єкта нерухомості, яким є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 57,5 кв.м, житлова площа 30 кв.м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000), право власності на яку, перейшло до ОСОБА_1 право власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. за реєстровим № 227, (запис про право власності від 20.08.2018 № 27562525).

Звертаючись із заявою, заявник вказав причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, зазначив обставини, які несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та вказують на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, або поновлення оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся. Існує ризик перетворення чи подальшого відчуження квартири, що є предметом спору.

Заява про забезпечення позову є обґрунтованою, а тому з метою уникнення вчинення дій щодо відчуження квартири, оскільки реєстрація за відповідачем ОСОБА_1 права власності на спірне майно зумовлює набуття останнім можливості реалізовувати правомочності власника такого майна щодо розпорядження ним, а отже вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту співвідноситься з предметом позову і забезпечить фактичне поновлення порушених прав позивача та можливість виконання судового рішення, у разі постановления такого рішення на користь позивача.

Вказаний вид забезпечення позову у виді арешту спірного майна, а також заборона суб`єктам державної реєстрації прав та державними реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов`язані з реєстрацією прав на нього, який просить застосувати позивач, відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Підставою позову, з яким звернувся позивач, є те, що спірне майно незаконно вибуло з власності Київської міської ради на підставі незаконного договору купівлі-продажу квартири та спрямований на відновлення порушення інтересів держави та права комунальної власності на спірну квартиру, оскільки позовні вимоги стосуються визнання недійсним договору, на підставі якого відбулось відчуження майна та витребування цього майна з чужого незаконного володіння, що є матеріально-правовими вимогами до власника квартири, що кореспондує зі способами захисту порушеного права. Предмет позову має правовий характер і випливає з певних матеріально-правових відносин.

Враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, застосування заходів забезпечення позову є доцільним.

Забезпечення позову у частині заборони вчинення дій з відчуження чи перетворення квартири, здійснення будь-яких реєстраційних дій, є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

За правилами статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву-задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000), що належить ОСОБА_1 .

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження) щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000).

Роз`яснити представнику позивача положення ст.159 ЦПК України, за якими у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Копію даної ухвали направити позивачу для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: