ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 631/259/18 Головуючий суддя І інстанції Пархоменко І.О.
Провадження № 22-ц/818/2476/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року, ухвалене у складі головуючого судді Пархоменко І.О., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_2 21 березня 2018 року звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що на примусовому виконанні знаходиться виданий 05.10.2015 Нововодолазьким районним судом Харківської області виконавчий лист № 631/1538/15-ц про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини всіх доходів на користь відповідача на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2015 року. Дитина проживає з ОСОБА_1 .

Вказав, що у нього виникли передбачені ч. 1 ст. 192 СК України підстави для зменшення присуджених з нього аліментів. Так, 20 вересня 2016 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 , від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, ОСОБА_5 . Враховуючи, що він нині має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, після уточнення позову остаточно просив суд зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Керімов А.З. просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судом не було надано правильної оцінки наданим відповідачем доказів відповідно до норм матеріального права, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України.

З наявних у матеріалах справи довідок про стан здоров`я першої дитини позивача вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду, що свідчить про його незадовільний стан здоров`я та матеріальний стан, що має враховувати суд відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів.

В контексті положень п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо необхідності врахування судом при визначенні розміру аліментів стан здоров`я та матеріальний стан платника аліментів, суд не звернув уваги та не надав правильної оцінки довідці про доходи позивача у жовтні 2018 року у розмірі 3636,82 грн., що позивач, до цього ніде не працюючи, з 05.10.2015 мав змогу сумлінно виконувати рішення суду, сплачував без боргів аліменти, а у жовтні почав отримувати офіційний дохід, чим покращив свій матеріальний стан.

Суд у світлі положень п. 3-1 ч. 1 ст. 182 СК України про необхідність врахування судом при визначенні розміру аліментів наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, встановив, але не звернув уваги та не надав належної оцінки, що у своєму розпорядженні позивач відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності наступне майно:

1.домоволодіння на земельній ділянці площею 124 кв.м селищної ради, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 36,3 кв.м, житловою площею 13,4 кв.м.;

2.двокімнатну квартира за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 52,1, житловою площею 31,3 кв.м.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а згідно частини другої статті 27 зазначеної Конвенції батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому на кінець 2018 року, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на одну дитини віком до 6-ти років в розрахунку на місяць мінімальний розмір аліментів повинний складати 1626 гривень на місяць, а суд в оскарженому рішенні зменшивши розмір стягнення аліментів фактично присудив на стягнення щомісяця приблизно 800 грн., що порушує гармонійний розвиток дитини, з урахуванням її потреб.

Послалися на практику національного касаційного суду та Європейського суду з прав людини, відповідно, щодо врахування відсутності поліпшення матеріального стану матері, з якою проживає дитини, яка перебуває на диспансерному обліку, з метою недопущення зменшення розміру аліментів в інтересах дитини та - щодо обов`язку національних судів в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод 1950р. належним чином обґрунтовувати свої рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказав, що суд правильно встановив, що у позивача внаслідок народження другої дитини і перебування у шлюбі з іншою жінкою, яка після народження другої дитини позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по ІНФОРМАЦІЯ_3 , що потребує від відповідача додаткових витрат по їх утриманню, - погіршився матеріальний стан, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України може бути підставою для зменшення розміру присуджених аліментів на першу дитину.

Зазначив, що відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, а обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків, які зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними та чи є у них кошти, достатні для надання утримання.

Доводи відповідача щодо врахування витрат на лікування першої дитини, яка перебуває на диспансерному лікуванні, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 185 СК України відповідач з цих підстав може подати до суду відповідний позов про стягнення додаткових витрат на дитину. Доводи скарги стосовно необхідності сплати за оренду житла також є безпідставними, оскільки відповідач орендує житло у своєї матері ОСОБА_6 і у квитанціях про сплату житлово-комунальних послуг зазначена платником не відповідач, а її матір ОСОБА_6 .

Надані відповідачем докази про знаходження у відпустці по догляду за дитиною по 02.08.2018 є суперечливим, оскільки вони свідчать про те, що той же час дитина відвідувала дитячий садок.

Твердження відповідача про те, що матеріальний стан позивача покращився, а не погіршився, не доведені, оскільки надані відомості щодо належності позивачу квартири є безпідставними, її власником є матір позивача, ОСОБА_7 , а позивач лише має зареєстроване місце проживання в цій квартирі.

Відповідач не оскаржує, що у позивача змінився сімейний стан.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позов відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України суд першої інстанції врахував стан здоров`я, матеріального становища дитини і платника аліментів, зміни сімейного стану позивача, наявності у ОСОБА_3 на утриманні двох малолітніх дітей, непрацездатної дружини, наявності нерухомого майна у платника аліментів, на підставі чого дійшов висновку, що ОСОБА_3 вже не має можливості надавати аліменти у присудженому раніше розмірі, який став не співмірний із його матеріальним забезпеченням.

Разом з тим, суд зазначив, що відповідач не позбавлена права на звернення до суду з позовом про вирішення питання про участь батька у додаткових витратах на дитину, що викликано особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст. 150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до Преамбули та ст.ст. 3, 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185).

Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області Великородної І.В. серії ВП № 49177659 від 04.11.2015, було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 631/1538/15-ц від 05.10.2015 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх доходів та заробітку на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною і повноліття, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.08.2015.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 20 вересня 2016 року уклали шлюб, про що Валківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківської області складено відповідний актовий запис № 74 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_8 працює в КЗОЗ «Харківська обласна психіатрична лікарня №3» медичною сестрою та знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 28.12.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 90).

ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять дружина, ОСОБА_9 , та син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

Відповідно до довідки від 13.11.2018 про доходи ОСОБА_2 займає посаду підсобного робітника у ТОВ «Будівельник» та в жовтні 2018 року отримав заробітну плату у розмірі 3636,82 грн.

З довідки КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» № 8, виданої 27.01.2018 та дійсної до 03.08.2018 вбачається, що перша дитина позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду (а.с. 29, 63).

З довідки КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» № 36, виданої 20.07.2018 та дійсної до 03.02.2019 вбачається, що перша дитини позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду (а.с. 65).

Згідно з довідкою КНП «Центр ПСПД» Нововодолазької селищної ради від 07.06.2018 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на «Д» обліку та за останній рік часто хворів (а.с.30,71).

З довідки КНП «Центр ПСПД» Нововодолазької селищної ради вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на «Д» обліку (а. с. 66).

ОСОБА_10 неодноразово проходив допплерехокардіографію відповідно до копій медичних документів Обласної дитячої клінічної лікарні (а. с. 67-69).

З виписки з медичної картки стаціонарного хворого КЗОЗ «Нововодолазька ЦРЛ» вбачається, що ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування в період з 30.11.2017 по 11.12.2017 (а. с. 70).

Відповідно до медичної картки стаціонарного хворого ХОДКБ вбачається, що ОСОБА_3 проходив стаціонарне лікування в період з 07.04.2018 по 14.04.2018 (а. с. 72).

Згідно висновку № 19 консультанта 30-ї міської клінічної лікарні хвороб вуха, горла, носа ОСОБА_9 було встановлено діагноз та рекомендовано госпіталізацію (а. с. 73).

У листі КНП «Центр ПМСД» Нововодолазької селищної ради № 535 від 11.12.2018 вказано, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря АЗПСМ смт Нова Водолага з приводу захворювання. Дитина часто хворіє. Отримував неодноразово амбулаторне та стаціонарне лікування. Лікуванням дитини займається виключно мама. Батько ОСОБА_9 жодного разу дитину на прийом до лікаря не приводив (а. с. 106).

Згідно чеків ТОВ «АПТЕКА 308» були придбані лікарські засоби та питна вода (а. с. 38-40).

З довідки Управління праці та соціального захисту населення від 05.06.2018 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не знаходиться на обліку та не отримує державних допомог (а.с. 31, 76).

Відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом з сином, ОСОБА_3 , який знаходиться на повному її утриманні, за ОСОБА_1 не зареєстрована земельна ділянка.

Відповідно до довідки ПАТ «Укрпошта» від 04.06.2018 начальник відділення зв`язку ВПЗ Новоселівка Центру поштового зв`язку № 4 Харківської дирекції ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3,5 років з 03.02.2018 по 02.08.2018 року (а. с. 28, 64).

Згідно з довідкою про доходи, виданої ПАТ «Укрпошта» 18.07.2018 за № 125 ОСОБА_1 не отримувала заробітну плату в період з січня 2018 року по червень 2018 року (а. с. 75).

З довідки Нововодолазького дошкільного навчального закладу «Казка» Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області № 84 від 04.12.2018 вбачається, що ОСОБА_3 відвідує середню групу № 2 закладу. Батько дитини зі слів вихователя жодного разу не забирав дитину з дошкільного закладу та не відвідував батьківські збори та свята (а. с. 107).

Відповідно до договору оренди житлового приміщення № 01/10/18 від 01.10.2018 та додатку № 1 до договору оренди житлового приміщення 01/10/18 від 01.10.2018, ОСОБА_11 надала ОСОБА_1 в строкове платне користування житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Орендною платою є сплата всіх необхідних комунальних платежів (а.с. 108- 111).

Відповідно до платіжних квитанцій, оплату за перебування ОСОБА_9 у Нововодолазькому дошкільному навчальному закладі «Казка» Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області у липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2018 року здійснювала ОСОБА_1 (а. с. 112-114).

Відповідно до платіжних квитанцій оплата за послуги енергопостачання та споживання газу за серпень, вересень, листопад, грудень в будинку АДРЕСА_3 який АДРЕСА_1 , здійснена ОСОБА_12 (114-117).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_2 має наступне майно: право власності на підставі договору дарування від 20.09.2006 - домоволодіння на земельній ділянці селищної ради, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; право сумісної спільної власності разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 24.02.2004р. відділу приватизації Нововодолазької селищної ради - двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 118-119).

Статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України:

1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Суд відповідно до наявних у справі доказів на підставі встановлених належним чином обставин справи, які відповідач не оскаржувала, дійшов обґрунтованого висновку, що зважаючи на другий шлюб відповідача, народження другої дитини, перебування внаслідок цього на його утриманні ще однієї малолітньої дитини та дружини, яка вимушено знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у нього погіршився матеріальний стан, що надає підстави відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України зменшити розмір присуджених до цього аліментів. При цьому суд також відповідно до наведених норм ст.ст. 89, 265 ЦПК України в контексті наведених норм СК України та ст.ст. 3, 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року надав оцінку запереченням відповідача та її представника, а також наданих на їх обґрунтування доказів стосовно стану здоров`я дитини. Суд першої інстанції правильно зауважив, і ці висновки не спростовуються доводами скарги, що додаткові витрати, пов`язані що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) можуть бути стягнуті за рішенням суду за позовом відповідача з передбачених ст. 183 СК України підстав, тому ці заперечення перебувають поза межами розглянутого спору.

Крім того, відповідно до змісту ч. 5 ст. 183 СК України на двох дітей у безспірному порядку присуджується аліменти у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, тобто на кожну з них дитину - 1/6 частка. При цьому суд першої інстанції відповідно до положень п.п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України врахував встановлені судом обставини щодо: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, сина; наявність на праві власності у платника аліментів майна; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги стосовно наявності у платника аліментів нерухомого майна, оскільки воно було набуто до присудження аліментів, квартира набута в порядку приватизації та зареєстрована на трьох співвласників, а будинок не є значним за своїми розмірами. Доводи скарги стосовно витрат відповідача на оренду житла також є безпідставними, оскільки ці витрати не виходять поза межі мінімально необхідних комунальних платежів, а у квитанціях про сплату житлово-комунальних послуг зазначена платником не відповідач, а ОСОБА_12 .

З урахуванням того, що відповідач на день ухвалення оскарженого рішення вже не перебувала у відпустці по догляду за дитиною, також є працездатною особою, в контексті визначених у ст. 180 СК України, ст. 27 Конвенції Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року обов`язків кожного з батьків щодо їх дітей, сторони мають гендерну рівність в їх відповідальності за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що кожна дитина позивача в цьому контексті має рівні права, колегія суддів доходить висновку, що суд у даному випадку відповідно до закону в контексті вимог забезпечення інтересів кожної дитини дотримався справедливого балансу обов`язків батьків по їх утриманню.

Європейський суд з прав людини, обґрунтовуючи свої висновки у п. 58 свого рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява № 4909/04) повторив, що у рішеннях національних судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

У даній справі суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, відповідно до ст. 263 ЦПК України вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та згідно положень ст.ст. 89, 265 ЦПК України надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 липня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.