Справа № 461/5242/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/948/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Савуляка Р.В., Шеремети Н.О.

секретар: Фейір К.О.

розглянувши у м. Львові цивільну справу №461/5242/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 21 лютого 2019 року у справі за заявою Галицької районної адміністації Львівської міської ради про видачу виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась з заявою про видачу виконавчих листів з примусового виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 15 січня 2015 року по справі №461/5242/13-ц та поновлення строку пред`явлення таких до виконання.

В обґрунтування заяви зазначає, що 20 січня 2015 року районною адміністрацією подано заяву до Галицького районного суду м.Львова про видачу копії рішення та виконавчих листів у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Галицької РА ЛМР до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи :ЛКП «Снопківське», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні горищем, приведення горища до попереднього стану та відшкодування шкоди. Однак станом на листопад 2018 року на адресу районної адміністрації копія рішення та виконавчі листи не надходили. На запит Галицької РА ЛМР від 12.11.2018 року, судом дано відповідь, що в матеріалах справи відсутні відомості про скерування копії рішення та виконавчих листів на адресу Галицької РА ЛМР. Враховуючи наведене Галицька РА ЛМР просила видати виконавчі листи у справі №461/5242/13-ц, визнати поважними причини пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі №461/1935/116-ц.

Оскаржуваною ухвалою суду заяву задоволено частково.

Поновлено Галицькій РА ЛМР строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів за рішенням Галицького районного суду м.Львова від 15 січня 2015 року у справі №461/5242/13-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Галицької РА ЛМР до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ЛКП «Снопківське», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні горищем, приведення горища до попереднього стану та відшкодування шкоди.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи. Постановляючи ухвалу, суд дійшов безпідставного висновку про поновлення пропущеного строку з поважних причин, а саме мотивів відсутності у матеріалах справи доказів про надіслання копії судового рішення та виконавчих листів, чим фактично виправдав бездіяльність заявника щодо подальшого не вчинення дій для отримання виконавчих листів. Звертає увагу, що очікування позивача на надіслання йому виконавчих листів та рішення суду не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки такий не вживав в подальшому жодних заходів до отримання виконавчого листа (наприклад наручно) і до завершення строку в подальшому протягом двох років поспіль. Звернення з вимогою про видачу виконавчих листів на підставі ухвали суду підтверджує той факт, що заявник розраховував на отримання таких на підставі судового рішення, в чому йому було підставно відмовлено, адже такі видаються з дотриманням вимог Інструкції з діловодства в судах. З заявою позивач звернувся майже через три роки після попереднього звернення, що підтверджує факт того, що заявник більше двох років не цікавився наявністю виконавчого листа. Такі дії заявника є прямим доказом того, що строк пропущений з суб`єктивних обставин настання яких залежало також і від волі заявника а тому причини пропуску строку є неповажними . Практика ЄСПЛ виходить з того, кожна держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження , зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух( справа Жоффер де ля Прадель проти Франції). Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності. Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін та суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд. Єдиною та необхідною підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. В заяві Галицької РА ЛМР та в ухвалі суду не наведено жодних підстав для поновлення пропущеного строк в контексті поняття «розумні інтервали часу». З огляду на наведене вважає, що суд безпідставно поновив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити Галицькій РА ЛМР у задоволенні заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу Галицька РА ЛМР зазначає, що вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою. Стверджує, що Галицька РА ЛМР, як стягувач вчинила усі необхідні дії для отримання виконавчих листів, однак такі їй не були надіслані. Зазначає, що суд дійшов правильного висновку, що строк пропущений не з вини заявника, тобто з поважних причин та постановив ухвалу, яка відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч судом вжито заходів для повідомлення про розгляд справи.

Від апелянта ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення справи, однак колегія суддів таке відхилила, оскільки причини зазначені в клопотанні є неповажними та не підтверджені жодними доказами.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У частині 5 ст.268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі обставини.

15 січня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова ухвалено рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Львівське комунальне підприємство «Снопківське», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні горищем, приведення горища до попереднього стану та відшкодування шкоди.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звільнити приміщення горища будинку по АДРЕСА_1 .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 співвласників квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану: відновити віконні прорізи та простінки, демонтувати цегляну колону, відновити існуючі та демонтувати влаштовані перегородки та дверні прорізи, відновити сантехнічні та газові прилади.

Вирішено питання судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Станом на день набрання зазначеним рішенням законної сили розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах регламентувався розділом VІ ЦПК України.

У ч. 2 ст. 368 чинного на час набрання рішенням законної сили ЦПК України зазначалося, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено видається один виконавчий лист. Якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заячвою стягувача видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Відповідно до п. 29.32. Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17 грудня 2013 року виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача, а у справах, в яких рішення підлягає негайному виконанню, - у день постановлення рішення. Виконавчий лист за результатами судового розгляду, у тому числі у порядку апеляційного або касаційного провадження, видається судом першої інстанції.

12 листопада 2018 року Галицькою районною адміністрацією ЛМР подано до Галицького районного суду м. Львова заяву про надання інформації щодо скерування рішення та виконавчих листів у справі №461/5242/13-ц. Додатком до неї долучено заяву про надіслання копії рішення та виконавчих листів, із відміткою про одержання такої судом 20.01.2015 року(а.с.214,215).

Листом Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2018 року заявника повідомлено, що в матеріалах справи відсутні відомості про скерування копії рішення та виконавчих листів на адресу Галицької РА (а.с.216).

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі листи оформлені 07 травня 2015 року, однак стягувачам не надіслані та не вручені.

Задовольняючи заяву Галицької РА ЛМР про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що так як виконавчий лист не був надісланий судом Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений не з вини заявника, а тому причини слід вважати поважними.

Такий висновок суду є обґрунтований, відповідає встановленим обставинам справи та вимогам процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що строк для пред`явлення виконавчих листів Галицькою РА ЛМР пропущений не з вини заявника, а тому є поважним.

Як вбачається матеріалів справи, Галицька РА ЛМР звернулася з заявою про видачу виконавчих листів, в якій просила надіслати на її адресу виконавчі листи (а.с.215), однак зазначена заява залишилась невиконаною, що свідчить про те, що заявник вжив всіх необхідних заходів та дотримався процесуальних обов`язків щодо отримання виконавчих листів у строки для його пред`явлення до виконання, однак з незалежних від нього причин виконавчі листи не були отримані, тому висновок суду про пропуск строку з поважних причин є правильним та таким, що відповідає встановленим обставинам справи.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи-стягувача, поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна) (Рішення ЄСПЛ:«Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Суд першої інстанції задовольнивши заяву Галицької РА ЛМР, вірно виходив із того, що остання вжила заходів для отримання виконавчих листів, однак не з її вини такі не отримані, а тому з поважних причин пропустила строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів визнає такими, що не дають підстав для скасування ухвали суду та розцінює їх так, що відповідач намагається уникнути виконання судового рішення, що суперечить нормам Конституції України.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 21 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 26 липня 2019 року.

Головуючий : Мікуш Ю.Р.

Судді: Савуляк Р.В.

Шеремета Н.О.