Справа №694/1211/19
У Х В А Л А

Іменем України

29.07.2019 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Дудніченка В.М.,

з участю секретаря Літвін Н.М.,

з участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Трохименко ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Звенигородського Нотаріального округу Бедрата Скляр Наталія Миколаївна, Звенигородська державна нотаріальна контора, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання належності 1/2 частки майна за спадкоємцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

встановив:

23.07.2019 року до суду надійшла цивільна справа позовом ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Звенигородського Нотаріального округу Бедрата Скляр Наталія Миколаївна, Звенигородська державна нотаріальна контора, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання належності 1/2 частки майна за спадкоємцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

24.07.2019 року представник позивача адвокат Бабенко Р.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 із заявою про забезпечення позову по даній цивільній справі.

Заяву про забезпечення позову мотивує тим, що після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою Скляр Н.М., була відкрита спадкова справа в якій спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги являється позивач ОСОБА_3 та дружина померлого від другого шлюбу ОСОБА_1 і її діти : ОСОБА_4 і ОСОБА_4 . ОСОБА_1 маючи доступ до спадкового майна, може його відчужити чи приховати, тому з`явилася потреба в забезпеченні позову. Так за час спільного проживання у шлюбі ОСОБА_5 з дружиною ОСОБА_1 придбали автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER який остання після смерті чоловіка продала. Також за життя ОСОБА_5 займався підприємницькою діяльністю та був директором СТОВ «Стебне» та ТОВ «УГРО УНІВЕРСАЛ», що свідчить про наявність у нього доходів від заняття підприємницькою діяльністю та відповідно до поданих ним декларацій за 2016 рік і 2017 рік декларував значні суми коштів готівкою. Після відкриття спадщини нотаріусом було зроблені запити до банків, про наявність коштів на банківських рахунках, але банками були надані відповіді, що кошти на рахунках відсутні. У позивача є підстави вважати, що ОСОБА_1 маючи доступ до спільного майна, приховала кошти, які були набуті нею та чоловіком за час проживання у шлюбі та являються спільним сумісним майном подружжя. А тому, виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом накладенням арешту на грошові кошти, що перебувають на банківських рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 , а також, забороною вчиняти нотаріальні дії щодо оформлення спадкового майна, бо це в подальшому може призвести до неможливості виконання рішення суду за даним позовом.

В судове засідання представник позивача адвокат Бабенко Р.В. не з`явився, надав суду заяву про розгляд заяви без його участі та участі позивача, просив суд заявлені вимоги задоволити.

Представник відповідача адвокат Трохименко Н.О. в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви про забезпечення позову, вказала, що у відповідачки є лише один рахунок відкритий у АТ «Райффайзен банк Аваль» для отримання пенсії, а автомобіль був придбаний за кошти матері ОСОБА_1 ОСОБА_6 з оформленням прав на відповідачку, який вона на даний час попросила повернути, що відповідачка і зробила. Також вказала на те, що позивачці не чиниться перешкод в оформленні спадкового майна, тому встановлення заборони на вчинення нотаріальних дій щодо оформлення спадкового майна ОСОБА_5 є недоцільним.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви з підстав вказаних її представником.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали заяви, вважає за необхідне заяву задовольнити частково за наступних підстав:

Згідно ч.1 та 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

П. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову , розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст. 2 , 18 , 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.3 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предметом позову по даній справі є визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання належності 1/2 частки майна за спадкоємцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді встановлення заборони вчиняти нотаріальні дії, щодо оформлення спадкового майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову у вигляді встановлення заборони вчиняти нотаріальні дії, щодо оформлення спадкового майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Що ж стосується вимоги щодо накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на банківських рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_1 , то позивачем не вказано саме на які рахунки відповідача і в яких банках необхідно накласти арешт, що не уможливлює виконання ухвали суду, тому в задоволені даної вимоги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 150, 153, 259, 353 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Встановити заборону вчиняти нотаріальні дії, щодо оформлення спадкового майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволені решти заяви відмовити.

Копію ухвали суду направити приватному нотаріусу Звенигородського Нотаріального округу Бедрата Скляр Наталії Миколаївні, Звенигородській державній нотаріальній конторі, для виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Повний текст ухвали складено 30.07.2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя