Ухвала

25 липня 2019 року

м. Київ

справа № 127/32412/18

провадження № 61-13429ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України, яка підписана представником ОСОБА_1 , на постанову Вінницького апеляційного суду від 07 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, треті особи: ОСОБА_4 , капітана поліції Якового Р. А., Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі Вінницької філії ДП МВСУ «Інформ-Ресурси», фізично особи-підприємця ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, завданої посадовою особою або службовою особою органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у грудня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування шкоди, завданої посадовою особою або службовою особою органу державної влади, у якому позивачі просили стягнути солідарно з відповідачів шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку за рахунок коштів державного бюджету: на користь ОСОБА_2 - на відшкодування майнової шкоди 6 131,77 грн та моральної шкоди - 6 100,00 грн; на користь ОСОБА_3 - на відшкодування майнової шкоди - 2 307,91 грн та моральної шкоди - 2 300,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 07 червня 2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2019 року скасовано і ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_2 6 131,77 грн на відшкодування майнової шкоди і 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а разом 8 131,77 грн. Стягнуто з Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_3 2 307,91 грн на відшкодування майнової шкоди і 1 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а разом 3 307,91 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

08 липня 2019 року засобами поштового зв`язку Державна казначейська служба України подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_1 , на постанову Вінницького апеляційного суду від 07 червня 2019 року. Державна казначейська служба України посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 127/32412/18 становить 16 839,68 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 127/32412/18 є малозначною у силу вимог закону.

Державна казначейська служба України у касаційній скарзі вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судом проігноровано висновок Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 335/7691/16-ц. Окрім цього, справа має суспільний інтерес для недопущення необґрунтованих втрат державного бюджету. Проте, Державна казначейська служба України не обґрунтовує в чому саме проявляється ігнорування та чому саме справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та в чому проявляється значний суспільний інтерес справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду осіб, які подали касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики чи становить значний суспільний інтерес.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Вінницького апеляційного суду від 07 червня 2019 року про можливість її оскарження у касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга Державної казначейської служби України подана на судове рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній казначейській службі України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_1 , на постанову Вінницького апеляційного суду від 07 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, треті особи: ОСОБА_4 , капітана поліції Якового Р. А., Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі Вінницької філії ДП МВСУ «Інформ-Ресурси», фізично особи-підприємця ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, завданої посадовою особою або службовою особою органу державної влади.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар