ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/63/19

Головуючий у першій інстанції - Семенченко О. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/808/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Лакізи Г.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач комунальне підприємство "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області у складі судді Семенченка О.М. від 11 квітня 2019 року, місце ухвалення рішення смт. Варва, дата складання повного тексту рішення 17 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання незаконними та скасування наказу про винесення догани, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання незаконними та скасування наказу про винесення догани, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 посилалась на незаконність застосованих до неї відповідачем дисциплінарних стягнень та у зв`язку з даними обставинами просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №21-к від 21.01.2019 року про винесення догани за невиконання наказу директора ОСОБА_1 , фахівцю з матеріально-технічного забезпечення; визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №23-к від 29.01.2019 року про звільнення з роботи за невиконання трудових обов`язків ОСОБА_1 , інженера з охорони праці; поновити ОСОБА_1 на посаді інженера з охорони праці та на посаді фахівця з матеріально-технічного забезпечення комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач також просила суд стягнути на її користь з відповідача понесені нею по справі судові витрати.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.04.2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання незаконними та скасування наказу про винесення догани, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Судом визнано незаконним та скасовано наказ директора комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області від 21.01.2019 року №21-к "Про винесення догани ОСОБА_1 , фахівцю з матеріально-технічного забезпечення". Визнано незаконним та скасовано наказ директора комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської від 29.01.2019 року №23-к "Про звільнення з роботи ОСОБА_1 , інженера з охорони праці, за невиконання трудових обов`язків". Судом поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з охорони праці та на посаді фахівця з матеріально-технічного забезпечення комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області. Стягнуто з комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17 541 грн. 96 коп. та сплачену суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., а всього 18 310 грн. 36 коп. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено. Стягнуто з комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на користь держави судовий збір в розмірі 1 536 грн. 80 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції від 11.04.2019 року в частині того, що позов задоволено частково, а також змінити рішення суду першої інстанції від 11.04.2019 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 погоджується з рішенням суду першої інстанції від 11.04.2019 року в частині задоволення її позовних вимог, проте вважає, що вказане рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині часткового задоволення позовних вимог та відмови у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки у вказаній частині рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги вказують, що фактично суд першої інстанції у повному обсязі задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , безпідставно вказавши при цьому у рішенні, що позовні вимоги задоволено частково. Доводи апеляційної скарги зазначають, що з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 11.04.2019 року вбачається, що суд відмовив ОСОБА_1 у стягненні судових витрат на правничу допомогу, проте, стягнення судових витрат не є предметом позову, і за даних обставин суд першої інстанції неправомірно констатував, що позов задоволено частково. З посиланням на положення ч.1, ч.3 статті 133 ЦПК України, ч.2 статті 141 ЦПК України ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує, що витрати на правничу допомогу не є предметом позову, вони підлягають розподілу між сторонами в залежності від ухваленого рішення, тому рішення суду першої інстанції від 11.04.2019 року необхідно змінити в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, стягненні витрат на оплату правничої допомоги. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_1 в порядку положень статті 137 ЦПК України було надано суду першої інстанції документальне підтвердження понесених фактичних витрат на оплату правничої допомоги адвоката. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що під час розгляду даної справи, а саме, перед проведенням судових дебатів, її представником було заявлено відповідне клопотання та приєднано до матеріалів справи: договір про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року; розрахунок суми гонорару; акт виконаних робіт; корінець до прибуткового касового ордеру про сплату готівкових коштів. Доводи апеляційної скарги зазначають, що на підтвердження детального опису наданих послуг адвокатом до матеріалів справи приєднано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу та акт виконаних робіт, підписаний сторонами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що за відсутності заперечень відповідача щодо співмірності витрат на правничу допомогу, які відповідач мав право заявити у вигляді клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, фактично сплачені ОСОБА_1 кошти за договором про надання правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.170-173), сторони отримали копії ухвали апеляційного суду від 24.05.2019 року про відкриття апеляційного провадження у справі та копії ухвали апеляційного суду від 28.05.2019 року про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 11.04.2019 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання незаконними та скасування наказу про винесення догани, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 посилалась на незаконність застосованих до неї відповідачем дисциплінарних стягнень та у зв`язку з даними обставинами просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №21-к від 21.01.2019 року про винесення догани за невиконання наказу директора ОСОБА_1 , фахівцю з матеріально-технічного забезпечення; визнати незаконним та скасувати наказ відповідача №23-к від 29.01.2019 року про звільнення з роботи за невиконання трудових обов`язків ОСОБА_1 , інженера з охорони праці; поновити ОСОБА_1 на посаді інженера з охорони праці та на посаді фахівця з матеріально-технічного забезпечення комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач також просила суд стягнути на її користь з відповідача понесені нею по справі судові витрати.

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.04.2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання незаконними та скасування наказу про винесення догани, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Судом визнано незаконним та скасовано наказ директора комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області від 21.01.2019 року №21-к "Про винесення догани ОСОБА_1 , фахівцю з матеріально-технічного забезпечення". Визнано незаконним та скасовано наказ директора комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської від 29.01.2019 року №23-к "Про звільнення з роботи ОСОБА_1 , інженера з охорони праці, за невиконання трудових обов`язків". Судом поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з охорони праці та на посаді фахівця з матеріально-технічного забезпечення комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області. Стягнуто з комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17 541 грн. 96 коп. та сплачену суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., а всього 18 310 грн. 36 коп. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено. Стягнуто з комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на користь держави судовий збір в розмірі 1 536 грн. 80 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 .

З посиланням на ч.1,ч.2 статті 133, ч.2,ч.3 статті 137 ЦПК України, суд першої інстанції зазначив у рішенні від 11.04.2019 року, що ''окрім договору про надання правової допомоги, позивачем не подано до суду опису наданих адвокатом юридичних послуг та підтвердження понесення витрат ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги, слід відмовити''.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що у вказаній частині рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги стверджують, що фактично суд першої інстанції у повному обсязі задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , безпідставно вказавши при цьому у рішенні, що позовні вимоги задоволено частково. Доводи апеляційної скарги зазначають, що з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 11.04.2019 року вбачається, що суд відмовив ОСОБА_1 у стягненні судових витрат на правничу допомогу, проте, стягнення судових витрат не є предметом позову, і за даних обставин суд першої інстанції неправомірно констатував, що позов задоволено частково. З посиланням на положення ч.1, ч.3 статті 133 ЦПК України, ч.2 статті 141 ЦПК України ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги вказує, що витрати на правничу допомогу не є предметом позову, вони підлягають розподілу між сторонами в залежності від ухваленого рішення, тому рішення суду першої інстанції від 11.04.2019 року необхідно змінити в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, стягненні витрат на оплату правничої допомоги.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited'' проти України", від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року (а.с.64-65) адвокат Фесик І.А. зобов`язався надати ОСОБА_1 правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а саме (п.1.1.,п.2.1., п.5.1. договору): надати усну консультацію з вивченням документів з приводу законності звільнення ОСОБА_1 з КП "Господар" - 400 грн.; підготувати позовну заяву та документи, що обґрунтовують позовні вимоги ОСОБА_1 до Варвинського районного суду - 2 000 грн.; ознайомитись з відзивом на позовну заяву з вивченням документів, які будуть надані відповідачем - 1 000 грн.; представляти інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції, користуючись правами,наданими статтями 43,49 ЦПК України по справі за позовом ОСОБА_1 до КП "Господар" про скасування наказу про звільнення, скасування наказу про догану та поновлення на роботі - 5 000 грн. Згідно п.5.2. договору про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року, оплата здійснюється як в готівковій формі, так і безготівковій.

З ордеру на надання правової допомоги серії ЧН №032538 від 01.02.2019 року вбачається, що на підставі договору про надання правової допомоги від 01.02.2019 року адвокат Фесик І.А. надає правову допомогу ОСОБА_1 (а.с.66).

Згідно матеріалів справи (а.с.126-137), в судовому засіданні суду першої інстанції 11.04.2019 року, перед судовими дебатами, судом було задоволено клопотання представника позивача адвоката Фесика І.А. про приєднання до матеріалів справи наступних документів: розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу; акту виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року, підписаного сторонами; квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 02.04.2019 року про сплату ОСОБА_1 коштів в сумі 8 000 грн. за договором про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року (а.с.103,104,105). Таким чином, на підтвердження детального опису наданих адвокатом послуг до матеріалів справи приєднано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу та акт виконаних робіт, підписаний сторонами. Із вказаних документів вбачається, що адвокат надав ОСОБА_1 правничу допомогу, визначену п.п. а, б, в, г п.2.1. договору про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року (а.с.64-65).

На виконання вимог ч.3 статті 137 ЦПК України в частині підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу позивачем було надано квитанцію (типова форма №КО-1) до прибуткового касового ордеру №1 від 02.04.2019 року про сплату адвокату Фесику І.А. ОСОБА_1 коштів в сумі 8 000 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року (а.с.105). Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що грошові кошти в сумі 8 000 грн., сплачені ОСОБА_1 за договором про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року, є майном позивача. Однією із основоположних задекларованих європейських цінностей є право на власність, тобто право на мирне володіння своїм майном, визначене у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що у даному випадку ОСОБА_1 з формальних підстав, а саме, через оформлення квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 02.04.2019 року адвокатом Фесиком І.А. з формальними недоліками не з вини ОСОБА_1 , не може бути позбавлена права на своє майно у вигляді вказаних грошових коштів.

Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в порядку ч.6 статті 137 ЦПК України в ході розгляду даної справи судом першої інстанції не заявлялось.

Враховуючи вищенаведене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції, задовольняючи вимоги заявленого позову, необгрунтовано відмовив у стягненні з комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 документально підтверджених понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. І оскільки розподіл судових витрат між сторонами, згідно приписів статті 141 ЦПК України, не відноситься до предмету позову, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції безпідставно зазначив у рішенні від 11.04.2019 року, що позов ОСОБА_1 до комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області про визнання незаконними та скасування наказу про винесення догани, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити. При цьому рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.04.2019 року змінити, виклавши перший абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

"Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 до комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області, , юридична адреса: 17600, смт. Варва Чернігівської області, вул. Шевченка,18 про визнання незаконними та скасування наказу про винесення догани, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити".

Також апеляційний суд вважає за необхідне рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11.04.2019 року скасувати в частині відмови у стягненні з комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, в порядку приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, необхідно стягнути з комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 8 000 (вісім тисяч) грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2019 року не оскаржується.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2019 року змінити, виклавши перший абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

"Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 до комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області, , юридична адреса: 17600, смт.Варва Чернігівської області, вул.Шевченка,18 про визнання незаконними та скасування наказу про винесення догани, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити".

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2019 року скасувати в частині відмови у стягненні з комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з комунального підприємства "Господар" Варвинської селищної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 8 000 (вісім тисяч) грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 29.07.2019 року.

Головуючий: Судді: