Номер провадження 2/754/909/19
Справа №754/8919/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Дмитрієвій А.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Терези Ю.О.

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2017 року представник позивача - ОСОБА_4, звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

16.05.2012 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду директора Департаменту бізнес-інформації та IT-підтримки Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» за переведенням з ТОВ «ТНК-ВР Коммерс». 27.01.2016 року Позивача було звільнено з посади директора департаменту ТОВ «Восток».

Станом на 04.07.2017 р. Відповідач, без зазначення причин, не виплатив Позивачу частину заробітної плати, а саме - щорічну премію за 2015 рік, порядок виплати якої передбачено Процедурою «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», затвердженою Наказом Головного керуючого директора ТОВ «Восток» №1185/1 від 20.11.2014 року.

Загальний розмір щорічної премії за 2015 рік ОСОБА_1 до виплати складає 750602,48 грн. Вважають, що дії Відповідача є неправомірними, суперечать чинному законодавству України, та щорічна премія підлягає виплаті на користь ОСОБА_1 .

Процедурою про оплату праці працівників ТОВ «Восток», що затверджена Наказом від 23 липня 2012 року № 56/1, передбачено, що відповідно до п. 5.1 система оплати праці компанії складається з премій за результатами діяльності за рік. Таким чином, щорічна премія за 2015 рік є складовою заробітної плати відповідного працівника.

Щорічна премія та її умови передбачені пунктами 7.1-7.4 Процедури, згідно з якими виплата здійснюється після захисту результатів і визнання результатів такими, що заслуговують заохочення. Оскільки колективні показники ефективності діяльності Товариства, встановлені на 2015 рік, досягнуті на 100% від цільового рівня, Відкритим товариством «Нафтова компанія «Роснєфть», яке здійснює опосередкований контроль над Відповідачем та є пов`язаною з Відповідачем особою, було прийнято рішення про узгодження розміру щорічної премії за 2015 рік для працівників Товариства (за винятком Головного керуючого директора і його заступників, а також працівників, прирівняних до них), який становить 100% від цільового рівня.

Підведення підсумків діяльності товариства за 2015 рік для цілей річного преміювання здійснено ВАТ «НК «Роснєфть» для трудового колективу на підставі досягнутих колективних показників ефективності Товариства. Загальна сума премії трудовому колективу за підсумками роботи за 2015 р. доведена до Товариства листом віце-президента по кадрам та соціальним питанням ВАТ «НК «Роснєфть» в абсолютному вираженні, з урахуванням оцінки діяльності трудового колективу керуючим Товариство топ-менеджером га відповідно до сформованого Відповідачем цільового резерву коштів для цілей річного преміювання. Не приймаючи до уваги створений цільовий резервний фонд, заплановані кошти у фонді заробітної плати, доведену до Товариства оцінку діяльності трудового колективу Відповідача, досягнення колективних показників ефективності, узгоджений розмір премії на рівні 100% від цільового, керівництво ТОВ «Восток» відмовляється приймати рішення у відповідності до внутрішніх процедур Товариства по річному преміюванню працівників та проводити виплату премії Позивачу.

Як вбачається із трудової книжки Позивача, він був звільнений з посади в ТОВ «Восток» 27.01.2016 року. Тобто, Позивач відпрацював на зазначеному підприємстві повний 2015 рік, а тому, на рівні з іншими працівниками підприємства має право на щорічну премію відповідно до Процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток». Розмір щорічної премії за 2015 рік до виплати ОСОБА_1 складає: 750602,48 грн. Невиплата щорічної премії свідчить про невиплату частини заробітної плати відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», що вказує на грубе порушення трудових прав Позивача

Вважають, що у даній ситуації відсутні будь-які підстави для зменшення або позбавлення Позивача премії за 2015 рік згідно Процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток». Враховуючи, що до дисциплінарної відповідальності Позивач не притягувався, а отже підстав для позбавлення щорічної премії не вбачається. Крім того, відповідно до Процедури про оплату праці ТОВ «Восток», така щорічна премія виплачується за результатами роботи підприємства за рік. Оскільки, Позивач відпрацював на посаді директора Департаменту бізнес-інформації та ІТ-підтримки Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» протягом 2015 року, він має безпосереднє відношення до результатів роботи підприємства за 2015 рік та такі результати напряму залежать від особистого вкладу в роботу підприємства кожного працівника, та особливо - керівника відповідного структурного підрозділу підприємства. Відповідач взагалі не пояснив Позивачу причини невиплати щорічної винагороди (премії) незважаючи на те. що така премія є частиною заробітної плати і при прийнятті Позивача на роботу з Відповідачем, як роботодавцем, обумовлювалася її щорічна виплата в обов`язковому порядку. Невиплата такої винагороди (премії) є грубим порушенням трудового законодавства. Зазначено, що до 2016 року щорічна премія Позивачу та іншим працівникам товариства виплачувалася Відповідачем у аналогічному порядку, після погодження ВАТ «НК Роснєфть», кожного року без затримок та у відповідності до положень Процедури про оплату праці працівників ТОВ «Восток» та Процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток».

Таким чином, вважають, що наявні всі правові підстави для виплати ОСОБА_1 як директору Департаменту бізнес-інформації та ІТ-підтримки Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» щорічної премії за результатом роботи фінансово-господарської діяльності ТОВ «Восток» за 2015 рік.

Посилаючись на викладені обставини справи, простять суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» на користь ОСОБА_1 щорічну винагороду (премію) за період роботи з 01.01.2015 року по 31.12.2015 р. у розмірі 750602,48 гривень.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (том №1, а.с.37).

06 вересня 2017 року представником відповідача ТОВ «Восток» подано письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні існуючих норм чинного законодавства, аналізу судової практики і не відповідають положенням внутрішніх актів Відповідача, а тому не повинні буди задоволенні, виходячи з наступного (том №1, а.с.79-81).

По-перше, зазначено, що всі передбачені трудовим законодавством грошові виплати Позивачу при звільненні були виплачені.

Позивач був звільнений, згідно з п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю, за згодою сторін. ОСОБА_1 при звільненні, окрім суми заробітної плати, були виплачені всі передбачені штатним розписом грошові суми, в тому числі компенсація за невикористану відпустку. Відповідач провів розрахунок з Позивачем у зв`язку з його звільненням у повному обсязі та вчасно, у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП. Жодних вимог (у тому числі у письмовій формі) щодо виплати будь-яких винагород (премій) Позивач при звільненні не висував.

По-друге, премія не є складовою частиною заробітної плати. Відповідач може встановляти в локальних нормативних документах умови, за відсутності виконання яких працівники можуть бути позбавлені таких виплат або розмір останніх може бути зменшено. Виплата премій Відповідачем також залежить від загального стану фінансово-господарської діяльності і не може бути безумовною складовою заробітної плати працівників, оскільки є їх додатковою винагородою, яка регламентується внутрішніми актами підприємства.

Отже, Позивач хибно тлумачить норми трудового законодавства України і п. 5.1. Процедури по оплаті праці працівників ТОВ «Восток» (далі - «Процедура»), яка була введена в дію Наказом В.о. Головного керуючого директора від 23.07.2012 р. за № 56/1 та скасована Наказом Головного керуючого директора від 29.01.2016 р. за № 113, щодо визначення премії в якості складової частини заробітної плати.

По-третє, Позивачем не надано жодного доказу дотримання порядку преміювання працівників Відповідача. Процедура преміювання працівників ТОВ «Восток», на яку посилається Позивач у своїх вимогах, регламентувалася «Порядком короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», який був введений у дію Наказом Головного керуючого директора № 1185/1 від 20.11.2014 року. Цей Порядок був змінений Наказом керівника Відповідача №1322 від 26.12.2014 та втратив свою чинність на підставі Наказу керівника ТОВ «Восток» № 112 від 29.01.2016 року «Про введення в дію нової Процедури короткострокового стимулювання...», яка у свою чергу також була скасована Наказом керівника ТОВ «Восток» № 139 від 04.02.2016 року.

Таким чином, Позивач у своїх вимогах керується неактуальною на період 01.01.2015-27.01.2016 редакцією Порядку - без урахування зазначених змін.

Відповідно до п. 7.9. Порядку від 29.01.2016 р., працівникам, звільненим за згодою сторін, премія у рамках програми короткострокового стимулювання не виплачується, якщо виплата премії та її порядок не передбачено такою згодою.

Оскільки Позивач був звільнений саме за згодою сторін, про що свідчить запис №36 за 27.01.2017 року у його Трудовій книжці НОМЕР_1 , а дана згода не передбачала виплати жодних премій, то у Позивача відсутні правові підстави на отримання будь-яких щорічних винагород від Відповідача.

Відповідно до п. 3.1. Порядку від 29.01.2016 р. та Додатку №1 до нього «Програма короткострокового стимулювання складається з таких елементів, кожний з яких має свою «вагу»: виробничий контракт підприємства (20%), виробничий контракт підрозділу (60%), особистий вклад працівника (20%)». Тобто призначення працівникам Відповідача преміальної винагороди базувалося на аналізі певних результатів в роботі у зазначених елементах.

Згідно з п. 7.1. Порядку від 29.01.2016 р. та п. 10.3. Процедури, премія виплачується виключно у разі досягнення значних результатів у діяльності Відповідача і визнання Правлінням результатів фінансової діяльності Відповідача, які заслуговують заохочення. Згідно з п. 7.13 Порядку, премія виплачується на підставі наказу Головного керуючого директора, підставою для видачі наказу для визначених категорій працівників є рішення органів управління Відповідача у відповідності з повноваженнями, визначеними Статутом. Відповідно до п. 11.8.9. Статуту Відповідача, затвердження результатів фінансової діяльності Відповідача, зокрема надання економічної оцінки таким результатам, є виключною компетенцією Загальних зборів Відповідача.

За підсумками 2015-2016 рр. Загальні збори Відповідача не проводилися, результати фінансової звітності Відповідача не затверджувалися, відповідних рішень з цього питання Головним керуючим директором Відповідача не приймалося.

Тобто, у Відповідача відсутні правові підстави для виплати будь-яких преміальних винагород працівникам за 2015 звітний рік.

Позивач, посилаючись на п.п. 7.1.-7.4. Порядку та стверджуючи, що їх умови виконані на 100%, аргументує свої вимоги лише Листом ВАТ «НК «Роснєфть» від 25.05.2016 р. за №ЮК-8737, що був підписаний Віце-президентом з кадрових та соціальних питань ВАТ «НК «Роснєфть». Дана особа не мала повноважень щодо визнання результатів фінансової діяльності Відповідача значними та такими, які заслуговують заохочення та приймати рішення щодо виплати премій працівникам Відповідача. Оскільки Віце-президент з кадрових та соціальних питань ВАТ «НК Роснєфть» Калінін Ю.І . на дату видачі листа не був посадовою особою жодного органу Правління Відповідача. ВАТ «НК Роснєфть» на дату видачі листа не входило до складу учасників Відповідача, а отже не могло брати учать у Загальних зборах Відповідача

Зазначено, що Навіть, якщо припустити, що цей лист посадової особи ВАТ «НК Роснєфть» від 25.06.2016 року і мав би якусь юридичну силу для Відповідача, то цей доказ також нівелюється листом цієї ж посадової особи від 25.08.2016 р. № ЮК-15, яким лист від 25.06.2016 року відкликано.

Відповідно до п. 7.3. Порядку, виплата премії відбувається після захисту результатів Виробничого контракту ВО «Маркетинг», Виробничого контракту підрозділів рівня 1, підведення підсумкової Оцінки особистого вкладу працівника за рішенням Головного керуючого директора. Згідно з п. 10.2. Процедури «розмір щорічної (короткострокової) премії залежить від виконання виробничого контракту Компанії, підрозділу та особистого вкладу Робітника у звітному році».

Оцінка особистої ефективності працівника проводиться за бальною шкалою у відповідності до розділів 4, 5 Порядку, а на її підставі приймається рішення про нарахування індивідуальної премії в залежності від критеріїв особистого внеску працівника. У розпорядженні Відповідача відсутні будь-які документи (накази, акти, протоколи), які б підтверджували фактичне виконання/досягнення Позивачем або Департаментом бізнес-інформації та ІТ-підтримки Відповідача необхідних показників ефективності у трудовій діяльності за результатами роботи в 2015-2016 рр., відповідно до яких мала б обчислюватися та нараховуватися премія

По-четверте, Позивач не надав докази наявності свого права на отримання суми позовних вимог. Позивач, аргументуючи свою правову позицію, зобов`язаний самостійно надати докази свого права на отримання суми позовних вимог і відповідні фактичні обґрунтування. Така позиція простежується у судовій практиці вирішення схожих чи аналогічних по своїй суті спорів до даної справи. Позивач не надав жодного належного доказу виконання вимог Порядку щодо його особистих трудових досягнень та власного трудового внеску, досягнення структурним підрозділом, в якому він працював та ТОВ «Восток» необхідних показників ефективності роботи і фінансових показників за 2015 рік для цілей преміювання.

На підставі наведених заперечень, представник відповідача ТОВ «Восток» просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1

10 листопада 2017 року представник відповідача ТОВ «Глуско Рітейл» подав додаткові заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що позовні вимоги Позивача до Відповідача є безпідставними та такими, що не відповідають положенням внутрішніх актів Відповідача, оскільки зокрема: Позивач був звільнений за згодою сторін; Загальними зборами учасників Відповідача, які відбулися 11.10.2017 р., вирішено, що фінансові результати Відповідача за підсумками 2015 та 2016 рр. є незначними та такими, що не заслуговують заохочення співробітників для цілей внутрішніх процедур Відповідача. Зазначили, що навіть якщо, припустити право позивача на виплату короткострокової премії, ним було неправильно та абсолютно незрозуміло проведеного розрахунок. Позивачем не було підтверджено жодним доказом ні рівень власного грейду, ні встановлений для нього цільовий рівень преміювання, ні розмір отриманої ним у оцінки особистої ефективності, яка характеризує рівень досягнення показників програми короткострокового стимулювання, розмір позовних вимог розрахувати не можливо. Папірець з Розрахунком бонусу за 2012 рік, який додано до позовної заяви, не є правовстановлюючим документом, зовсім не стосується трудових правовідносин між Позивачем та Відповідачем у 2015 році та має бути визнаний судом неналежним доказом. Просили відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (том №1, а.с.172).

10 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_4 , подав уточнену позовну заяву, вимоги якої обґрунтовано наступним (том №1, а.с.175-180).

16.05.2012 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду директора Департаменту бізнес-інформації та IT-підтримки Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» (нині - ТОВ «Глуско Рітейл»)за переведенням з TOB «ТНК-ВР Коммерс». 27.01.2016 року Позивача було звільнено з посади директора департаменту ТОВ «Восток».

Станом на 04.07.2017 р. Відповідач, без зазначення причин, не виплатив Позивачу частину заробітної плати, а саме - щорічну премію за 2015 рік, порядок виплати якої передбачено Процедурою «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», затвердженою Наказом Головного керуючого директора ТОВ «Восток» №1185/1 від 20.11.2014 року. Загальний розмір щорічної премії за 2015 рік ОСОБА_1 до виплати складає 750 602,48 грн.

Вважають, що дії Відповідача є неправомірними, суперечать чинному законодавству України, та щорічна премія підлягає виплаті на користь ОСОБА_1 , на що, зокрема, вказують такі обставини.

По-перше,

Відповідно до ч. 1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (абз. 3 ст.2 Закону України «Про оплату праці»). Таким чином, щорічна премія за 2015 рік є складовою заробітної плати відповідного працівника.

Виплата щорічної премії здійснюється після захисту результатів і визнання результатів такими, що заслуговують заохочення.

Оскільки колективні показники ефективності діяльності Товариства, встановлені на 2015 рік, досягнуті на 100% від цільового рівня, Відкритим товариством «Нафтова компанія «Роснєфть», яке здійснює контроль над Відповідачем та є пов`язаною з Відповідачем особою було прийнято рішення (лист ВАТ «НК« Роснєфть» від 25.05.2016 № ЮК-8737 «Про погодження виплати премії за підсумками роботи за 2015 рік»), про узгодження розміру щорічної премії за 2015 рік для працівників Товариства (за винятком Головного керуючого директора і його заступників, а також працівників, прирівняних до них), який становить 100% від цільового рівня.

Підведення підсумків діяльності товариства за 2015 рік для цілей річного преміювання здійснено ВАТ «НК «Роснєфть» для трудового колективу на підставі досягнутих колективних показників ефективності Товариства. Загальна сума премії трудовому колективу за підсумками роботи за 2015 р. доведена до Товариства листом віце-президента по кадрам та соціальним питанням ВАТ «НК «Роснєфть» в абсолютному вираженні, з урахуванням оцінки діяльності трудового колективу керуючим Товариство топ-менеджером та відповідно до сформованого Відповідачем цільового резерву коштів для цілей річного преміювання.

Не приймаючи до уваги створений цільовий резервний фонд, заплановані кошти у фонді заробітної плати, доведену до Товариства оцінку діяльності трудового колективу Відповідача, досягнення колективних показників ефективності, узгоджений розмір премії на рівні 100% від цільового, керівництво ТОВ «Восток» відмовляється приймати рішення у відповідності до внутрішніх процедур Товариства по річному преміюванню працівників та проводити виплату премії Позивачу.

Як вбачається із трудової книжки Позивача, він був звільнений з посади в ТОВ «Восток» 27.01.2016 року. Тобто, Позивач відпрацював на зазначеному підприємстві повний 2015 рік, а тому, на рівні з іншими працівниками підприємства має право на щорічну премію відповідно до Процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток».

Таким чином, розмір щорічної премії ОСОБА_1 за 2015 рік складає: П = ІЗП * ЦП * Т * ИБ, де

?П - сума премії;

?ІЗП - індикативна заробітна плата;

?ЦП - цільовий рівень преміювання станом на 1 грудня звітного року встановлений в залежності від грейду займаної посади;

?Т - період участі працівника в програмі короткострокового стимулювання в звітному році.

Отже, розмір щорічної премії за 2015 рік до виплати ОСОБА_1 складає: П = 1154773,05 * 0,65 * 1 (100/100) = 750602,48 грн.

Невиплата щорічної премії свідчить про невиплату частини заробітної плати відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», що вказує на грубе порушення трудових прав Позивача.

У даній ситуації відсутні будь-які підстави для зменшення або позбавлення Позивача премії за 2015 рік згідно Процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 23 липня 2012 року. Враховуючи, що до дисциплінарної відповідальності Позивач не притягувався, а отже підстав для позбавлення щорічної премії не вбачається. Крім того, відповідно до Процедури про оплату праці ТОВ «Восток», така щорічна премія виплачується за результатами роботи підприємства за рік.

Оскільки, Позивач відпрацював на посаді директора Департаменту бізнес-інформації та IT-підтримки Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» протягом 2015 року, він має безпосереднє відношення до результатів роботи підприємства за 2015 рік та такі результати напряму залежать від особистого вкладу в роботу підприємства кожного працівника, та особливо - керівника відповідного структурного підрозділу підприємства. Відповідач взагалі не пояснив Позивачу причини невиплати щорічної винагороди (премії) незважаючи на те, що така премія є частиною заробітної плати і при прийнятті Позивача на роботу з Відповідачем, як роботодавцем, обумовлювалася її щорічна виплата в обов`язковому порядку. Невиплата такої винагороди є грубим порушенням трудового законодавства.

Наголосили, що до 2016 року щорічна премія Позивачу та іншим працівникам товариства виплачувалася Відповідачем у аналогічному порядку, після погодження ВАТ «НК Роснефть», кожного року без затримок та у відповідності до положень діючої Процедури.

По-друге, зазначили, що враховуючи, що до структури заробітної плати входить щорічна премія за результатом роботи підприємства за рік, вважається, що при звільненні з ТОВ «Восток» з ОСОБА_1 не було повністю проведено розрахунок із виплати заробітної плати, а тому підлягає також стягненню середній розмір щомісячної заробітної плати за ввесь час прострочення.

Враховуючи, що Позивач звільнився з ТОВ «Восток» 27.01.2016 року, та станом на сьогодні Позивачеві не виплачена щорічна премія, на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Глуско Рітейл» підлягає стягненню, окрім щорічної премії за 2015 рік, також середній розмір заробітної плати за ввесь час затримки виплати, тобто - з 27.01.2016 року по 10.11.2017 року (на момент подання позовної заяви в новій редакції).

Розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за ввесь час затримки виплати складає 1651743,06 грн.

Таким чином, вважають, що наявні всі правові підстави для виплати ОСОБА_1 як директору Департаменту бізнес-інформації та ІТ-підтримки Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» щорічної премії за результатом роботи фінансово-господарської діяльності ТОВ «Восток» за 2015 рік, що входить до структури заробітної плати, а також стягнення середнього заробітку з ТОВ «Глуско Рітейл» на користь ОСОБА_1 за весь час прострочення виплати (з 27.01.2016 по 10.11.2017 року).

Посилаючись на викладені обставини, з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 10.11.2017 року, сторона позивача просить суд:

1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» на користь ОСОБА_1 щорічну винагороду (премію) за період роботи з 01.01.2015 року по 31.12.2015 р. у розмірі 750602,48 гривень;

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати у розмірі 1651743,06 грн.

3.Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середньої заробітної плати за один місяць у сумі 75 079, 23 грн.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В порядку ст. 178 ЦПК України, 19 січня 2018 року відповідач ТОВ «Глуско Рітейл» подав Відзив на позовну заяву в якому виклав наступне (том №1, а.с.185-186).

Зазначено, що власна юридична оцінка обставин, зазначених у позовній заяві, заперечення щодо підстав позову із посиланням на відповідні норми права та надані докази були викладені Відповідачем у Запереченні на позовну заяву від 06.09.2017, Листі ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» на виконання ухвали суду від 25.10.2017, Додаткових запереченнях на позов від 10.11.2017 та подані до суду у порядку, передбаченому процесуальним законодавством, що був чинний на момент їх подання, а отже мають бути враховані судом при прийнятті рішення у справі.

Вказано, що Відповідач не визнає усіх позовних вимог, оскільки вони є безпідставними та такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні існуючих норм чинного законодавства, аналізі судової практики і не відповідають положенням внутрішніх актів Відповідача, а тому не повинні бути задоволені.

Додатково повідомили наступне.

По-перше, щодо збільшення Позивачем у новій редакції позовної заяви, ціни позову на 1 651 743,06 грн., зазначено, що відповідно до п.п. 7.3, 7.4., 7.13 Процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», затвердженої Наказом Головного керуючого директора Відповідача за № 1185/1 від 20.11.2014 (далі - «Порядок»), премія виплачується у строки та на підставі наказу Головного керуючого директора Відповідача, який, у свою чергу, видається на підставі рішення Загальних зборів Відповідача.

Оскільки на дату звільнення Позивача (27.01.2016 року) Загальні збори Відповідача щодо преміювання працівників товариства за підсумками роботи в 2015 році не проводилися, відповідних чи похідних рішень щодо виплати короткострокової премії Головним керуючим директором Відповідача не приймалося, то на дату звільнення Позивача короткострокова премія не була йому належна до виплати, оскільки були відсутні підстави для її нарахування. При звільненні Позивача, окрім суми заробітної плати, йому були виплачені всі належні компенсації, зокрема, компенсація за невикористану відпустку.

У зв`язку з тим, що всі належні до сплати Позивачу виплати були здійснені, відповідальність, передбачена ст.117 КЗпГІ, до Відповідача не застосовується.

Зазначили, що у новій редакції позовної заяви абсолютно некоректно проведено розрахунок розміру середнього заробітку Позивача за нібито весь час затримки виплати йому премії, оскільки такий розрахунок має проводитися у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року.

По-друге, у провадженні Апеляційного суду Полтавської обл. перебувала цивільна справа №524/2418/17 за позовом звільненого працівника Відповідача до Відповідача з аналогічними предметом та підставою позовних вимог, схожим предметом доказування. У своєму Рішенні від 16.11.2017 року суд у задоволенні позову відмовив за недоведеністю.

24 січня 2018 року представник позивача - ОСОБА_4 подав письмові пояснення (том №1, а.с.198-204), де зазначено, що з наданими суду запереченнями сторони відповідача не погоджуються. Вказав, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дисциплінарних проступків та інших порушень під час роботи в ТОВ «Восток», що є підставою позбавлення його премії. Щодо посилання Відповідача на висновки суддів в інших справах, то зазначив, що врахування таких не є обов`язковим при розгляду справ іншими судами, оскільки це не передбачено нормами ЦПК України. Наголосив, що премія в даному випадку є обов`язковим елементом заробітної плати Позивача та таку зобов`язаний був виплатити йому Відповідач при звільненні.

Стосовно посилання Відповідача на Процедуру короткострокового стимулювання, введену в дію на підприємстві з 29.01.2016 року, зазначили, що як вбачається із трудової книжки Позивача, він був звільнений з посади Директора Департаменту бізнес-інформації та IT-підтримки в ТОВ «Восток» 27.01.2016 року. Тобто, на момент введення на підприємстві Процедури від 29.01.2016 року Позивач вже не працював в ТОВ «Восток», а тому норми на які посилається Відповідач в своїх запереченнях не регулювали відносини з оплати праці ОСОБА_1 за 2015 рік в ТОВ «Восток». Отже, застосування до даних спірних правовідносин норм Процедури від 29.01.2016 року є неправомірним.

Щодо змін, внесених в Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року Наказом Головного керуючого Директора від 26.12.2014 року, то такі зміни були внесені тільки в п. 7.6 Порядку від 20.11.2014 року, зокрема вони стосуються лише порядку виплати премії працівникам, які звільнились, відпрацювавши неповний календарний рік. Тому доводи представника Відповідача про посилання Позивача в позовних вимогах на неактуальні внутрішні процедури товариства не є вірними.

Додатково зазначили, що порядок виплати щорічної премії за результатами року було врегульовано Додатком №1 від 18.02.2013 року до трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Восток».

Відповідно до п. 1.1 Додатку № 1 Товариство зобов`язується виплатити працівнику короткострокову премію за підсумками роботи у разі припинення дії локального нормативно-правового акту Товариства, що встановлює порядок розрахунку і виплати короткострокової премії і при виконанні працівником сукупності таких умов: добросовісне і якісне виконання (відсутність заходів дисциплінарного реагування /дисциплінарних стягнень) Працівником обов`язків, передбачених трудовим договором. Посадовою інструкцією, внутрішнім нормативними документами товариства; відсутність у Працівника на кінець звітного періоду (календарний рік) не знятих дисциплінарних стягнень. працівник пропрацював в Товаристві/Товариствах групи ТНК ВР більше 91 календарного дня в звітному періоді.

Відповідно до п. 1.2 Додатку № 1 сторони погодили, що під припиненням дії локального нормативного акту Товариства, що встановлює порядок розрахунку і виплати короткострокової премії вони розуміють настання будь-якої з подій, які зазначені нижче, зокрема, припинення дії процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» затвердженої Наказом Головного керуючого Директора Товариства від 23 липня 2012 року № 56/1; внесення змін (доповнень) в процедуру, в результаті якої виплата короткострокової премії не зможе бути здійснена (виплата премії може бути здійснена в меншому розмірі, ніж за раніше діючих обставин); ухвалення рішення уповноваженого органу/особи Товариства про невиплату короткострокової премії за 2013 рік (за винятком рішення, прийнятого на підставі виконання виробничого контракту Товариства нижче за порогове значення).

Отже, у зв`язку із тим, що строк дії Додатку № 1 до трудового договору обмежується строком дії трудового договору (в даному випадку трудовий договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Восток» є безстроковим), застосуванню до такого роду спірних правовідносин підлягала саме Процедура «Про оплату праці працівників ТОВ «Восток» затверджена 23 липня 2012 року. Проте, у зв`язку із втратою чинності даної процедури, даний спір між ОСОБА_1 та ТОВ «Глуско Рітейл» (ТОВ «Восток») регулюються саме Додатком № 1 до трудового договору, відповідно до якого у випадку скасування Процедур від 23 липня 2012 року, в обов`язковому порядку проводиться виплата короткострокової премії при досягненні умов, прописаних п. 1.1 Додатку.

Таким чином, укладення зазначеного додатку до безстрокового трудового договору є гарантією виплати щорічної премії працівнику навіть у випадку скасування відповідної процедури, внесення змін в процедуру при якій виплата премії не може бути здійснена, тощо.

Трудовий договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Восток» було укладено безстроково, а тому Додаток №1 до договору був чинний протягом строку дії трудового договору. При цьому, у зв`язку із тим, що застосування умов виплати щорічної премії, прописаних в п. 1.1 Додатку № 1 до трудового договору обумовлюється настанням однієї із підстав передбачених а п. 1.2 Додатку № 1, вважають, що ОСОБА_1 за 2015 рік в будь-якому випадку підлягає виплаті щорічна премія, оскільки, процедура «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» затвердженої Наказом Головного керуючого Директора Товариства від 23 липня 2012 року № 56/1 була скасована.

При цьому, Позивач пропрацював в звітному періоді (2015 році) ТОВ «Восток» більше 91 календарного дня; дисциплінарні стягнення до такого під час роботи в ТОВ «Восток» не застосовувались. Таким чином, вважають, що виплата премії за результатом роботи на підприємстві за звітний рік є гарантованою виплатою працівнику, на підтвердження чого надаємо копію Додатку № 1 до трудового договору ОСОБА_1 та копію трудового договору.

Стосовно посилання представника Відповідача на п. 7.9 Процедури від 29.01.2016 року, відповідно до якого працівникам, звільненим за згодою сторін, премія в рамках програми короткострокового стимулювання не виплачується, якщо виплата премії та її порядок не передбачені згодою сторін, зазначив, що в даному випадку, порядок розрахунку щорічної премії врегульовано процедурою від 23 липня 2012 року незалежно від припинення дії такої та в цій процедурі не прописано пункту згідно якого, у випадку звільнення за згодою сторін, працівник позбавляється виплати щорічної премії.

Доводи представника Відповідача про те, що правові підстави для виплати ОСОБА_1 щорічної премії за 2015 рік відсутні у зв`язку із звільненням за згодою сторін не узгоджуються з правовими нормами, які підлягають застосуванню в даному випадку. Крім того, ОСОБА_1 пропрацював в ТОВ «Восток» повний 2015 рік, а тому результати діяльності підприємства за 2015 рік досягнуті також завдяки особистому трудовому вкладу директора Департаменту бізнес-інформації та ІТ-підтримки.

Крім того, представник позивача в поданих до суду письмових поясненнях від 24 січня 2018 року виклав доводи обґрунтування досягнення значних фінансових результатів ТОВ «Восток» (ТОВ «Глуско Рітейл») за 2015 рік.

На підстав викладеного, просив позовні вимоги задовольнити.

05 березня 2018 року представник відповідача ТОВ «Глуско Рітейл» подав письмові заперечення (том №2, а.с.13-19), в яких зазначено, що Відповідач не визнає усіх позовних вимог, оскільки вони є безпідставними та такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні існуючих норм чинного законодавства, трудового договору між Позивачем і Відповідачем, аналізі судової практики і не відповідають положенням внутрішніх актів Відповідача, а тому не повинні бути задоволені, в тому числі у зв`язку з наступним.

По-перше, зазначили, що позиція Позивача, яка полягає в тому, що в Додатку №1 від 18.02.2013 р. до трудового договору, укладеного між Позивачем та Відповідачем, згідно наказу ТОВ «Восток» № 102-ОС від 16.05.2012 обов`язок Відповідача виплачувати Позивачу щорічну премію не обмежений в часі, є невірним трактуванням його умов та не відповідає дійсності.

Зазначили, що Додаток № 1 не встановлює безумовне зобов`язання Відповідача виплачувати премію Позивачу за будь-який період роботи в майбутньому: це зобов`язання поширює свою дію лише на 2013 рік. Такий висновок можна зробити за результатами комплексного аналізу змісту тексту Додатку № 1, а отже, його неможливо застосувати до трудових відносин між Позивачем і Відповідачем за результатами роботи в 2014 році і в подальшому.

По-друге, відповідно до Додатку № 1 у Позивача відсутні правові підстави на отримання короткострокової премії

Відповідно до п. 2.3. Додатку № 1, порядок розрахунку і умови виплати премії описані в Процедурі-2012 і використовуються в розрахунку суми фактичної премії незалежно від припинення дії Процедури-2012 або внесення в Процедуру-2012 змін після підписання Додатку №1. Таким чином, Додаток №1 не зобов`язує Відповідача безумовно виплачувати працівникам короткострокову премію, а лише «реанімує» в чинності редакцію Процедури-2012, яка була чинна на момент 18.02.2013 року, в разі її скасування /внесення до неї змін, які погіршують інтереси працівника. Усі без виключення положення цієї Процедури-2012 в такому випадку стають імперативними і визначальними з питань виплати премії згідно Додатку №1. Відповідно до п. 7.9. Процедури-2012, працівникам, звільненим за згодою сторін, премія у рамках програми короткострокового стимулювання не виплачується, якщо виплата премії та її порядок не передбачено такою згодою. Оскільки Позивач був звільнений саме за згодою сторін, а дана згода не передбачала виплати жодних премій, то у Позивача відсутні правові підстави на отримання будь-яких щорічних винагород від Відповідача.

Зазначено, що Позивач навмисно вводить в оману суд, зазначаючи у своїх Письмових поясненнях від 24.01.2018, той факт, що в Процедурі-2012 не прописано положення, згідно якого у випадку звільнення за згодою сторін працівник позбавляється виплати щорічної премії.

Застосування п. 7.9 Процедури-2012 жодним чином не залежить від кількості відпрацьованих працівником календарних днів у звітному році. Аналізуючи п.п. 2.4., 3.2. Додатку № 1 стосовно виплати премії працівникам при звільненні, то можна зробити висновок, що ці положення не підлягають застосуванню до Позивача, оскільки така умова звільнення як «за згодою сторін» не передбачена зазначеними пунктами як підстава для виплати короткострокової премії.

Відповідно до п. 3.1 Додатку № 1 та п.п. 7.4, 7.9 Процедури-2012, виплата короткострокової премії здійснюється після затвердження результатів діяльності Товариства за звітний період на підставі і в строки, згідно наказу Товариства, виданому уповноваженою особою. Підґрунтям для видачі такого наказу є рішення органів управління Відповідача, у відповідності з повноваженнями, визначеними Статутом.

Загальними зборами учасників Відповідача (Протокол №11/10/2017 від 11.10.2017 р.) вирішено, що фінансові результати Відповідача за підсумками 2015 року є незначними та такими, що не заслуговують заохочення співробітників для цілей внутрішніх процедур Відповідача.

Таким чином у виконавчого органу Відповідача відсутні підстави видавати наказ про виплату працівникам короткострокової премії за результатами роботи у 2015 році.

Відповідно до п. 2.2 Додатку № 1 та п.п. 6.1, 7.3 Процедури-2012, сума фактичної премії розраховується виходячи з індикативної заробітної плати Працівника за фактично відпрацьований час, цільового рівня короткострокової премії і підсумкового балу Працівника за звітний період. Виплата премії відбувається після захисту результатів Виробничого контракту ВО «Маркетинг», Виробничого контракту підрозділів рівня 1, підведення підсумкової Оцінки особистого вкладу працівника за рішенням Головного керуючого директора. Однак Позивачем не надано інформації щодо отриманого ним підсумкового балу, підсумкової оцінки особистого вкладу в результати роботи Відповідача, у зв`язку з чим розрахувати суму фактичної премії, згідно Додатку №1, не вбачається можливим. Таким чином, п.п. 1.1., 1.2. Додатку №1 можна було б застосовувати до трудових правовідносин між Позивачем та Відповідачем лише комплексно разом з п.п. 2.2., 2.3.. 3.1. Додатку №1 та п.п. 6.1.. 6.2., 7.1.-7.4., 7.9., 7.13. Процедури-2012.

По-третє, щодо редакції Процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», яка підлягає застосуванню у правовідносинах між Позивачем та Відповідачем, зазначив Процедура-2012 втратила чинність на підставі Наказу Головного керуючого директора ТОВ «Восток» № 1185/1 від 20.11.2014, яким була затверджена нова редакція Процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток».

Процедура-2014 була змінена Наказом Головного керуючого директора ТОВ «Восток» № 1322 від 26.12.2014 та втратила свою чинність на підставі Наказу Головного керуючого директора ТОВ «Восток» № 112 від 29.01.2016 року.

Таким чином, Відповідач у своїх Запереченнях на позовну заяву від 06.09.2017 року, Додаткових запереченнях на позов від 10.11.2017 року та Відзиві на нову редакцію позовної заяви від 19.01.2018 викладав свою правову позицію щодо даного судового спору, керуючись редакцією Процедури-2014 з урахуванням змін від 26.12.2014, та правомірно вказував, що Позивач у своїх вимогах керується неактуальною на період 01.01.2015-27.01.2016 року редакцією процедури преміювання.

Вказав, що аналізуючи ключові для даної справи п.п. 3.1, 6.1.-6.2, 7.1.-7.4, 7.9, 7.13 Процедури-2012 та Процедури-2014, можна побачити, що їх тексти є ідентичними, тому підстави у незадоволенні позовних вимог, наведені Відповідачем суду раніше, стосуються також і Процедури-2012, про яку йде мова у Додатку №1.

По-четверте, щодо інформування Позивача про введення в дію Процедури-2014 зазначено, що Введення в дію Процедури-2014 жодним чином не змінило підстави для отримання, умови та/або порядок і розмір виплати Позивачу заробітної плати. Оскільки Позивач звільнився відповідно до п.1 статті 36 КЗпП більше ніж через рік з дати введення в дію Процедури-2014, а короткострокову премію за результатами роботи за 2014 рік ним було отримано у відповідності саме до зазначеної Процедури-2014 та Додатку №1 (адже настала умова для одноразового його використання) у повному обсязі, то він безсумнівно був поінформований та згодний з умовами, викладеними в редакції Процедури-2014.

По-п`яте, щодо недосягнення значних результатів діяльності Відповідача у 2015 році для цілей преміювання працівників, зазначено, що Віце-президент з кадрових і соціальних питань ВАТ «НК «РОСНЄФТЬ» Калінін Ю.І. ніколи не був посадовою особою/працівником/представником жодного органу управління Відповідача чи його двох учасників, а тому не мав повноважень вирішувати питання щодо преміювання працівників Відповідача. Відповідач за своєю організаційно-правовою формою є Товариством з обмеженою відповідальністю, однак Позивач у своїх Письмових поясненнях, в якості аргументів, посилається на положення Закону України «Про акціонерні товариства», що є абсурдним

По-шосте, щодо планування коштів для цілей преміювання працівників, зазначає, що прийняття рішення Загальними зборами учасників Відповідача про затвердження бізнес-планів, резервних фондів коштів для певних цілей, відповідно до положень Статуту Відповідача, є лише компетенцією цього органу управління, а не безумовним обов`язком.

Наголошує, що проаналізувавши всі можливі випадки цього спору і можливі варіанти дії Додатку № 1, можна зробити висновок про те, що Позивач не має жодного законного права, передбаченого ні законодавством України, ні локальними нормативними актами на отримання виплат премії за результатами роботи у 2015 році.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

17 жовтня 2018 року представник відповідача ТОВ «Глуско Рітейл» подав додаткові письмові пояснення щодо застосування положень Додатку №1 від 18.02.2013 року до трудового договору, укладеного між Позивачем та відповідачем (том №2, а.с.83-84), в яких виклав наступне.

По-перше, щодо фінансових передумов для виплати премії і відсутності рішення уповноваженого органу Відповідача про виплату премій, зазначено, що пункт 2.3 Додатку № 1 передбачає, що порядок розрахунку і умови виплати премії, зазначені в Процедурі, і використовуються в розрахунку суми фактичної премії незалежно від припинення дії Процедури.

Пункти 7.1 і 7.3 Процедури передбачають, що премія виплачується виключно за умови (1) досягнення значних результатів в діяльності компанії та (2) визнання правлінням результатів фінансової діяльності компанії такою, що варта заохочення.

Тобто, саме по собі досягнення значних результатів не є підставою для виплати річних премій - необхідною умовою є відповідне рішення правління компанії - рішення про визнання діяльності такою, що варта заохочення. Відсутність рішення загальних зборів Відповідача про досягнення значних результатів в діяльності Товариства та рішення (наказу) правління Відповідача про визнання результатів фінансової діяльності Відповідача такою, що варта заохочення, означає, що передбачені Додатком № 1 і Процедурою обставини (попередні умови), з якими сторони трудового договору пов`язують виникнення у Відповідача обов`язку виплатити премію, не настали. Зобов`язання Товариства виплатити премію за відсутності такого рішення або зобов`язання Товариства прийняти рішення про виплату премії є втручанням у його господарську діяльність.

По-друге, щодо періоду застосування Додатку №1, вказав, що у розділі 1 Додатку №1 сторонами було чітко визначено період, на який поширюється обов`язок роботодавця виплатити премію Позивачу, і одноразовий характер такої виплати.

Абзац 1 п. 1.1 сформульовано наступним чином: «Товариство зобов`язується виплатити ПРАЦІВНИКУ короткострокову премію за підсумками роботи за рік у разі припинення дії локального нормативного акту Товариства, що встановлює порядок розрахунку і виплати короткострокової премії».

Про одноразовий характер виплати свідчить наступне:

1.у Додатку 1 вказано, що товариство зобов`язується короткострокову премію «виплатити», а не «виплачувати». Різниця між вказаними словами полягає саме у систематичності або відсутності систематичності вчинення дії. Сторонами свідомо у Додатку було вказано слово «виплатити».

2.посилання на факт можливого припинення у майбутньому дії локального нормативного акту Товариства. Припинення дії нормативного документу можливе тільки один раз (на відміну від зупинення, яке має тимчасовий характер і може відбуватися декілька разів).

3.наведене у п. 1.2 Додатку 1 визначення поняття «припинення дії локального нормативного акту Товариства, що встановлює порядок розрахунку і виплати короткострокової премії».

4.п. 3.2 і п. 2.4, які прямо вказують на преміювання за роботу у 2013 р.

По-третє, щодо відсутності у спірному випадку обставин, які є підставою для застосування положень Додатку №1, вказав, що У розділі 1 Додатку № 1 сторонами було встановлено сукупність обставин, за яких виникає обов`язок Товариства виплатити працівнику короткострокову премію за підсумками роботи за рік.

Вирішальне значення для виникнення у товариства обов`язку з виплати премії має факт припинення дії локального нормативного акту щодо короткострокових премій

Для цілей Додатку № 1 сторонами було визначено поняття «припинення дії локального нормативного акту Товариства, що встановлює порядок розрахунку і виплати короткострокової

У п. 1.2 Додатку № 1 під цим поняттям сторони домовилися розуміти будь-яку з подій: 1) припинення дії Процедури, затвердженої наказом головного керуючого директора товариства від 23.07.2012 р. № 56/1; 2) внесення змін (доповнень) до Процедури, в результаті яких виплата премій не зможе бути здійснена або буде здійснена у меншому розмірі; 3) ухвалення рішення про невиплату короткострокової премії за 2013 рік

Події, вказані у п. 1 і п. 2, відбулися 20.11.2014 р., коли наказом № 1185/1 Процедуру викладено в новій редакції, а первинний текст Процедури (саме той, що був затверджений наказом від 23.07.2012 р. № 56/1) визнано таким, що втратив чинність. Згідно з положеннями Додатку № 1, факт скасування Процедури міг бути підставою для виплати короткострокової премії за 2014 р. Позивачу ця премії була виплачена, цей факт ним не заперечується.

Подія, вказана у п. 3, не настала, оскільки короткострокова премія за 2013 р. Позивачу була виплачена, цей факт ним не заперечується.

По-четверте, виплата премії на підставі Додатку № 1 поширюється тільки на (1) працівників Товариства і (2) окремі категорії осіб, що звільнилися.

Пунктом 3.1 Додатку № 1 встановлено, що виплата премії здійснюється після затвердження результатів діяльності Товариства за звітний період, на підставі і в терміни згідно наказу Товариства, але не пізніше 1 квітня року, наступного за звітним періодом.

З вказаного формулювання випливає, що премія виплачується особам, що є працівниками Товариства на момент виплати. Це також підтверджується тим, що у п. 3.2 Додатку № 1 мова йде про осіб, що звільняються з Товариства і порядок виплати премії таким особам.

Пункт 3.2 Додатку № 1 передбачає, що працівникам, звільненим з Товариства з певних підстав, а саме:

?за власним бажанням:

?у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в т.ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства;

?скороченню чисельності або штату працівників; у зв`язку з виходом на пенсію;

?припинення трудових відносин у зв`язку із смертю працівника; у разі призову або вступу працівника на військову службу або направленням на альтернативну (невійськову) службу;

?у зв`язку з виявленням невідповідності працівника займаній посаді за станом здоров`я, яке перешкоджає виконанню роботи відповідно до медичного висновку премія виплачується при звільненні.

Іншим категоріям працівників, що звільнені на момент виплати премії, премія не виплачується, з чим погодився Позивач, підписавши Додаток № 1.

Підписавши Додаток № 1, Позивач погодився з тим, що у разі його звільнення з підстав, не передбачених у п. 3.2 Додатку № 1, у Товариства буде відсутній обов`язок виплачувати йому премію.

Представник відповідача звернув увагу також на те, що дія Додатку № 1 припинилася у день припинення трудових відносин між Позивачем і Відповідачем.

По-п`яте, Позивач звільнився за угодою сторін, отримавши всі належні і передбачені угодою сторін виплати при звільненні. Позивач зазначає, що, його було звільнено за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Це означає, що при звільненні сторонами було досягнуто згоди щодо всіх питань, пов`язаних зі звільненням, у тому числі щодо сум, які підлягають виплаті звільненому працівнику. Це підтверджується, серед іншого, тим, що з позовом, що розглядається в межах цієї справи, Позивач звернувся тільки через півроку після звільнення. Звільняючись за угодою сторін, Позивач погодився з тим, що йому не виплачуватимуться жодні додаткові кошти, крім виплачених при звільненні. Так, при звільненні Позивач одержав 231 376,41 грн., як було передбачено угодою сторін. Тобто Товариство, навіть за відсутності такого обов`язку, при звільненні виплатило Позивачу премію, з розміром якої він погодився.

Зазначив, що наведені обставини підтверджують відсутність у Позивача права на одержання коштів, заявлених до стягнення у цій справі.

Крім того, 22 жовтня 2018 року представник відповідача ТОВ «Глуско Рітейл» подав додаткові пояснення, в порядку ч. 5 ст.174 ЦПК України, в яких зазначено наступне.

По-перше, щодо фінансового стану Відповідача у 2015 році, представник вказав, що з огляду на важку економічну ситуацію в країні, девальвацію національної-валюти, значну інфляцію, погіршення купівельної спроможності населення та несприятливі умови для ведення та розвитку підприємницької діяльності в Україні, власники (учасники) Відповідача на початку 2015 року не прогнозували позитивних фінансових результатів від операційної діяльності Відповідача в цьому звітному періоді. Негативні фінансові результати Відповідача у 2015 році були зумовлені не тільки кризовими процесами в економіці держави та неефективними управлінськими діями менеджменту Відповідача, а й суспільним «бойкотом» товарів і послуг підприємств, афілійованих з державними комерційними структурами Російської Федерації, що підтверджується численними публікаціями та аналітичними статтями у ЗМІ.

По-друге, щодо фінансових передумов для виплати премії і відсутності рішення уповноваженого органу Відповідача про виплату премій, вказав, що пункт 2.3 Додатку № 1 передбачає, що порядок розрахунку і умови виплати премії, зазначені в Процедурі, і використовуються в розрахунку суми фактичної премії незалежно від припинення дії Процедури.

Пункт 10.1 Процедури надає працівникам право брати участь у програмі короткострокового стимулювання.

Пункт 10.3 передбачає, що премія виплачується виключно за умови: 1) досягнення значних результатів в діяльності компанії та 2) визнання правлінням результатів фінансової діяльності компанії такою, що варта заохочення.

Відсутність рішення загальних зборів Відповідача про досягнення значних результатів в діяльності Товариства та рішення (наказу) правління Відповідача про визнання результатів фінансової діяльності Відповідача такою, що варта заохочення, означає, що передбачені Додатком № 1 і процедурою обставини (попередні умови), з якими сторони трудового договору пов`язують виникнення у Відповідача обов`язку виплатити премію, не настали. Преміювання працівників за підсумками року не є обов`язком роботодавця. Фактично короткострокове преміювання за результатами діяльності Товариства за рік - це рішення роботодавця в особі його уповноваженого органу у певних випадках використати частину прибутку на стимулювання найманих працівників. Законодавство не передбачає обов`язку роботодавця виплачувати працівникам премію за результатами роботи за рік, навіть якщо роботодавцем було одержано значний прибуток від господарської діяльності. Законодавство не ототожнює працівників господарського товариства з його власниками, які, відповідно до закону, мають право на участь у розподілі прибутку товариства.

Наголосив, що зобов`язання Товариства виплатити премію за відсутності такого рішення або зобов`язання Товариства прийняти рішення про виплату премії є втручанням у його господарську діяльність.

По-третє, у розділі 1 Додатку №1 сторонами було чітко визначено період, на який поширюється обов`язок роботодавця виплатити премію Позивачу і одноразовий характер такої виплати.

По-четверте, представник відповідача наголосив про відсутність у спірному випадку обставин, які є підставою для застосування положень Додатку №1.

По-п`яте, наголосив, що виплата премії на підставі Додатку №1 поширюється тільки на 1) працівників Товариства і 2) окремі категорії осіб, що звільнилися.

Пункт 3.2 Додатку № 1 передбачає, що працівникам, звільненим з Товариства з певних підстав, а саме: за власним бажанням; у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в т.ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства; скороченню чисельності або штату працівників; у зв`язку з виходом на пенсію; припинення трудових відносин у зв`язку із смертю працівника; у разі призову або вступу працівника на військову службу або направленням на альтернативну (невійськову) службу; у зв`язку з виявленням невідповідності працівника займаній посаді за станом здоров`я, яке перешкоджає виконанню роботи відповідно до медичного висновку премія виплачується при звільненні.

Іншим категоріям працівників, що звільнені на момент виплати премії, премія не виплачується, з чим погодився Позивач, підписавши Додаток № 1.Підписавши Додаток № 1, Позивач погодився з тим, що у разі його звільнення з підстав, не передбачених у п. 3.2 Додатку № 1, у Товариства буде відсутній обов`язок виплачувати йому премію. Звернув увагу також на те, що дія Додатку № 1 припинилася у день припинення трудових відносин між Позивачем і Відповідачем.

По-шосте, представник відповідача наголошує, що Позивач звільнився за угодою сторін, отримавши всі належні і передбачені угодою сторін виплати при звільнені.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року закрито підготовче судове засідання по справі. Призначено справу до судового розгляду по суті, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі (том №2, а.с.103).

В судових засіданнях позивач, представник позивача вимоги позову, з урахуванням остаточних уточнень, підтримали в повному обсязі, вважають їх законними і обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача просив відмовити в задоволені позову, з підстав викладених у Відзиві та поданих письмових запереченнях, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими.

В судовому засіданні 04 червня 2019 року було допитано в якості свідка Позивача - ОСОБА_1 , який надав суду наступні показання.

Свідок суду повідомив, що працював на посаді директора Департаменту бізнес-інформації та ІТ-підтримки ТОВ «ВОСТОК», премія за 2015 рік виплачена не була, а лише за період 2012-2014 року. Розмір премії залежав від зміни грейда. В Товаристві змінився власник та керівництво. З материнської компанії, яка знаходиться в Москві, була вказівка виплатити бонуси, але вони виплачені не були. Сума, яка була акумульована для ТОВ «Восток» приблизно 9 000000 грн.

Материнська компанія «Роснефть» - Росія, але через кіпрські компанії. ТОВ «ВОСТОК» окрема юридична особа з часу утворення 2012 року. Чому був укладений Додаток №1 йому не відомо.

Повідомив, що премія при звільненні за угодою сторін отримав всю, однак премію за досягнення не виплачено. Був звільнений за угодою сторін з виплатою компенсації. За 2015 рік було розроблено багато програм для покращення роботи підприємства.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідків, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, Наказом №102-ОС від 16 травня 2012 року ОСОБА_1 з 16 травня 2012 року прийнятий на посаду директора Департамент бізнес-інформації та ІТ-підтримки, в порядку переведення з ТОВ «ТНК-ВР Коммерс», з посадовим окладом відповідно до штатного розкладу, що також підтверджується трудовою книжкою на ім`я ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 .

18 лютого 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток» в особі Головного керуючого директора ОСОБА_5 що діє на підставі Статуту з одного боку, та ОСОБА_1 , іменований надалі «Працівник», з іншого боку, далі разом іменовані «Сторони», підписали Додаток № 1 до трудового договору, укладеного згідно наказу Товариства №102-ОС від 16 травня 2012 року.

У відповідності до п. 1 «Предмет договору» п.п.1.1. Товариство зобов`язується виплатити Працівнику (Позивачу) короткострокову премію за підсумками роботи за рік у разі припинення дії локального нормативного акту Товариства, що встановлює розпорядок розрахунку і виплати короткострокової премії і при виконанні Працівником сукупності наступних умов:

1.1.1.Добросовісне і якісне виконання (відсутність заходів дисциплінарного реагування/дисциплінарних стягнень) Працівником обов`язків, передбачених трудовим договором, Посадовою інструкцією, внутрішніми нормативними документами Товариства.

1.1.2.Відсутність у Працівника на кінець звітного періоду (календарний рік) не знятих дисциплінарних стягнень

1.1.3.Працівник попрацював в Товаристві/Товариствах Груп ТНК-ВР більше 91 календарного дня в звітному періоді

У відповідності до п. 1 «Предмет договору» п.п.1.2.Стороно встановили, що під «припиненням дії локального нормативного акту Товариства, що встановлює порядок розрахунку і виплати короткострокової премії» вони розуміють настання будь-якої з подій, що зазначені нижче:

?припинення дії Процедури «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» затвердженої Наказом Головного керуючого директора Товариства від 23 липня 2012 року №56/1 (далі - Процедуру);

?внесення змін (доповнень) в Процедуру, в результаті яких виплата короткострокової премії не зможе бути здійснена (виплата премії може бути здійснена в меншому розмірі, ніж за раніше діючих умов);

?ухвалення рішення уповноваженого органу особи Товариства про невиплату короткострокової премії за 2013 рік (за винятком рішення, прийнятого на підставі виконання виборничого контракту Товариства нижче за порогове значення).

Також, судом встановлено, що на час укладення трудового договору з Позивачем у ТОВ «Восток» діяв «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», затверджений Наказом в.о. Головного керуючого директора ТОВ «Восток» №56/1 від 23 липня 2012 року.

Наказом ТОВ «Восток» від 20 листопада 2014 року №1185/1 внесено зміни до «Процедури короткострокового стимулювання Працівників ТОВ «Восток» (далі - Процедура), і введено Процедуру в дію з 20 листопада 2014 року в новій редакції. Процедуру «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», затверджену Наказом в.о. Головного керуючого директора ТОВ «Восток» №56/1 від 23 липня 2012 року, вважати такою, що втратила силу.

Наказом ТОВ «Восток» від 26 грудня 2014 року №1322, внесено зміни в Процедуру «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» та викладено п. 7.6 Процедури в наступній редакції:

«Працівникам, звільненим з Підприємства: за власним бажанням; по скороченню чисельності або штату працівників; в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в т.ч. ліквідації, реорганізації, банкрутства; в зв`язку з виходом на пенсію; припинення трудових відносин у зв`язку зі смертю працівника; в зв`язку призовом або вступом працівника на військову службу або направленням на альтернативну (невійськову) службу; в зв`язку з виявленням невідповідності працівника займаній посаді за станом здоров`я, що перешкоджає виконанню роботи; відповідно до медичного висновку, виданими в порядку встановленому законодавством України, відпрацьованим неповний календарний рік премія розраховується пропорційно відпрацьованому в звітному календарному році періоду і виплачується в терміни, встановлені для виплати річної премії всім працівникам Компанії»

Наказом ТОВ «Восток» від 29 січня 2016 року №112 затверджено Процедуру «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» і введено в дію з 01 лютого 2016 року та визнано таким, що втратив силу Наказ від 20 листопада 2014 року №1185/1 «Про внесення змін в Процедуру «Порядок короткострокового стимулювання Працівників ТОВ «Восток» та затвердження нової редакції» зі змінами та доповненнями.

Наказом ТОВ «Восток» від 29 січня 2016 року №113 затверджено Процедуру по оплаті праці працівників ТОВ «Восток» і введено в дію з 01 лютого 2016 року та визнано такими, що втратив силу Наказ від 23 липня 2012 р. №56/1 «Про затвердження внутрішніх регламентуючих документів».

Наказом ТОВ «Восток» від 04 лютого 2016 року №139 визнані такими, що втратили силу: «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», затверджений наказом №112 від 29.01.2016 року; Положення ТОВ «Восток» «Про річне преміювання головного директора та керівництва найвищого рівня товариства», затверджене наказом №358 від 14.05.2014 року; розділ 10 «Щорічні (короткострокові) премії» процедури про оплату праці працівників ТОВ «Восток», затверджений наказ №113 від 29.01.2016 року.

Листом ПАТ «НК «Роснефть» за підписом Віце-президента з кадрових і соціальних питань Калініна Ю.І. №ЮК-8738 від 25 травня 2016 року повідомлено генерального директора, зокрема ТОВ «Восток, про наступне:

«З урахуванням фактичного виконання плану фінансово-господарської діяльності та показників преміювання, трудовому колективу Товариства (за винятком керівників верхньої ланки) узгоджена виплата премії за підсумками роботи за 2015 рік у розмірі згідно з додатком.

При здійсненні виплати премії за підсумками роботи за 2015 рік, звернено увагу на необхідність виконання наступних умов:

?премія трудовому колективу (за винятком керівників верхньої ланки) виплачується за підсумками виконання показників преміювання з урахуванням порядку, затвердженого відповідним локальним нормативним документом Товариства. При цьому розмір премії в середньому по трудовому колективу не може перевищувати, узгоджений відсоток;

?виплата премії повинна бути здійснена в рамках створеного резерву, а також в межах коштів, запланованих у фонді заробітної плати Товариства на 2016 рік на ці цілі.»

Листом ПАТ «НК «Роснефть» за підписом Віце-президента з кадрових і соціальних питань Калініна Ю .І . № ЮК-15620 від 25 серпня 2016 року, повідомлено, що з грудня 2015 року ПАТ «НК «Роснефть» не є власником, зокрема активів ТОВ «Восток», в зв`язку з чим рішення по виплаті всіх видів преміювання, а також інших виплат приймаються новим власником в рамках норм локальних нормативних документів законодавства України. Лист з виплати річної премії за 2015 р спрямоване ПАТ «НК «Роснефть» на адресу керівників Товариств 25.06.2016 за №ЮК-8738, відноситься до дочірніх товариств периметра ПАТ «НК «Роснефть», в зв`язку з чим просить вважати його відкликаним.

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звільнено за згодою сторін, відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Рішенням Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» від 25 вересня 2017 року, змінено найменування Товариства та затверджено наступне найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» (Протокол №25/09/17).

Позивач звертаючись до суду повідомив, що станом на 04.07.2017 р. ТОВ ГЛУСКО РІТЕЙЛ» (Восток) не виплатив щорічну премію за 2015 рік, загальний розмір якоїскладає 750 602,48 грн.

Надаючи правову кваліфікацію встановленим фактичним обставини справи викладеним вище, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 3 статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 97 КЗпП України плата праці працівників здійснюється за погодинною,відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми системи оплати праці, норми праці,розцінки, тарифні сітки,ставки,схеми посадових окладів,умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням нормі гарантій,передбачених законодавством,генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві,в установі, організації не укладено,власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником),що представляє інтереси більшості працівників,а уразі його відсутності -з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Частина третя статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці.

До такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові по справі № 6-2790цс16.

Згідно з ст.2 Закону України «Про оплату праці»,основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок(окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Додаткові складові (премії, надбавки тощо) не є гарантованими і мають індивідуальний характер.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо оплати праці працівників малих підприємств, схвалених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 серпня 2004 року № 186 та Методичних рекомендацій щодо організації матеріального стимулювання праці працівників підприємств і організацій, схвалених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 січня 2003 року № 23, премія - це основний, найбільш ефективний стимулюючий виробничу, підприємницьку, торговельну або комерційну діяльність вид додаткової, понад основну заробітної плати, яка виплачується за поліпшення основних показників колективної та індивідуальної праці працівників, а також кінцевих загальних результатів виробничої, підприємницької, торговельної або комерційної діяльності.

Згідно п.п. 6, 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій, заохочувальні виплати, винагорода за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями є "додатковими складовими заробітної плати. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Процедура преміювання працівників Товариства, на яку посилається позивач у своїх позовних вимогах, регламентувалася «Порядком короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», який був введений у дію Наказом № 1185/1 від 20.11.2014 року та втратив свою чинність на підставі Наказу керівника ТОВ «Восток» №112 від 29.01.2016 року про введення в дію нової Процедури «Про порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», яка у свою чергу також була скасована Наказом керівника ТОВ «Восток» №139 від 04.02.2016 року.

Оскільки Позивач був звільнений 27 січня 2016 року, суд бере до уваги «Порядок короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», який був введений у дію Наказом № 1185/1 від 20.11.2014 року, який був чинний до моменту звільнення позивача з ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ».

Відповідно до п.п. 7.1. «Порядку короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року № 1185/1 премія виплачується виключно за умови досягнення значних результатів у діяльності Компанії та визнання Правлінням результатів фінансової діяльності Компанії, які заслуговують заохочення.

Відповідно до п.п. 7.2. «Порядку короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року № 1185/1 сума премії передбачається при формуванні бізнес плану на рік, наступний за звітним.

Відповідно до п.п. 7.3 «Порядку короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року № 1185/1 виплата премії проводиться після захисту результатів ПК ПЕ Маркетинг, ПК підрозділів рівня 1, проведення підсумкової оцінки ЛВ за рішенням Головного керуючого директора відповідно до компетенції, визначеної Статутом та іншими внутрішніми документами Компанії.

Відповідно до п.п. 7.9. «Порядку короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року № 1185/1 працівникам, звільненим за згодою сторін, премія у рамках програми короткострокового стимулювання не виплачується, якщо виплата премії та її порядок не передбачено такою згодою.

Судом достовірно встановлено, що Позивач звільнений саме за згодою сторін, відповідно п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, при цьому сторони працівник і роботодавець, не узгоджували питання виплати премій звільнюваному працівнику.

Відповідно до п. 1.3. Порядку короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року № 1185/1, термін «Компанія» означає ТОВ «Восток», термін «Правління» означає Правління ТОВ «Восток».

Відповідно до п.3.1. «Порядку короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року № 1185/1 програма короткострокового стимулювання складається з таких елементів, кожний з яких має своє значення для прийняття рішення про виплату премії: виробничий контракт підприємства; виробничий контракт підрозділу; особистий вклад працівника.

Відповідно до п.п. 7.13. «Порядку короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року № 1185/1 премія виплачується на підставі наказу Головного керуючого директора, підставою для видання наказу для певних категорій працівників є рішення органів управління Компанії відповідно до компетенції, визначеної Статутом та іншими внутрішніми документами Компанії. Підготовку проекту рішення / наказу про виплату премії здійснює Департамент з управління персоналом і соціальних питань відповідно до чинного законодавства.

Повноваження Правління Відповідача ґрунтуються на положеннях його Статуту.

Відповідно п. 10.1. Статуту ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ (Восток)», органом управління і контролю Товариства є:

10.1.1. Загальні Збори Учасників Товариства - вищий орган товариства;

10.1.2. Правління Товариства на чолі з Головним керуючим директором - колегіальний виконавчий орган Товариства.

10.1.3. Ревізор - орган контролю за здійсненням фінансово-господарською діяльністю виконавчого органу Товариства.

Відповідно до Статуту ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ (Восток)», до компетенції Зборів належить, зокрема, п.11.8.9. - затвердження річних результатів діяльності Товариства, в тому числі річних звітів і бухгалтерських балансів.

Згідно Протоколу №11/10/17 Загальних зборів учасників ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», дата проведення Загальних зборів: 11 жовтня 2017 року, на порядку денному Загальних зборів учасників вирішувалось, зокрема:

2. Затвердження річних результатів діяльності - річного звіту Товариства за 2015-2016 роки

3. Розподіл прибутку та збитків Товариства за підсумками 2015 та 2016 років з урахуванням вимог, передбачених законом.

Так рішенням Загальних зборів ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» від 11 жовтня 2017 року 2) затверджено річні результати діяльності - річні звіти Товариства за 2015 та 2016 роки; 3) розподілено чистий прибуток Товариства, сформований за підсумками 2015 року, у розмірі 45313 тис. грн. наступним чином:

?на формування резервного фонду - в розмірі 0 тис. грн..;

?на погашення збитків попереднього періоду - в розмірі 45313 тис. грн.

Встановлено, що фінансові результати Товариства за підсумками 2015 року є незначними та такими, що не заслуговують заохочення співробітників для цілей внутрішніх процедур Товариства (Протокол №11/10/17).

ОСОБА_1 звільнений за згодою сторін 27 січня 2016 року, станом на дату звільнення Позивача, Загальні Збори Товариства, зокрема, щодо вирішення питання преміювання працівників Товариства за підсумками роботи в 2015 році не проводилися, відповідних чи похідних рішень щодо виплати короткострокової премії Товариством не приймалось.

Також, сторона позивача посилається на п.п. 7.1.-7.4. «Порядку короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року № 1185/1 та стверджуючи, що їх умови виконані на 100%, аргументує свої вимоги Листом ВАТ «НК «Роснєфть» від 25.05.2016 р. за № ЮК-8737, що був підписаний Віце-президентом по кадровим і соціальним питанням цього товариства.

Однак, зазначений доказ не може бути прийнятий до уваги, оскільки ВАТ «НК Роснєфть» 25 серпня 2016 року своїм листом № ЮК-15620 повідомило генерального директора ТОВ «Восток», що з грудня 2015 року ПАТ НК«Роснефть» не є власником активів підприємства ТОВ «Восток», звязку з чим рішення по виплаті всіх видів преміювання, а також їх виплати будуть прийматись новим власником в межах локальних нормативних документів та законодавства України. Зазначено, що лист про виплату річної премії за 2015 рік, направлений ПАТ НК «Роснефть» на адресу керівників товариств 25.05.2016 року за №ЮК-8738, відноситься до дочірніх підприємств периметру ПАТ «НК «Роснефть», в зв`язку з чим прохав його вважати відкликаним.

Згідно ст.9 ЦК України, Положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За своїм юридичним змістом трудовий договір (ст.21 КЗпП України) є двостороннім правочином (ст.202 ЦК України), оскільки породжує (встановлює) певні взаємні права та обов`язки сторін роботодавця і працівника.

Згідно ч.3, ч.4 ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи за правилами ст.213 ЦК України зміст Додатку до трудового договору № 1 від 18 лютого 2013 року, суд, перш за все, виходить зі змісту положень підпункту другого пункту 1.2. (у ньому мається посилання на Порядок від 23 липня 2012 року), а також підпункту третього цього ж пункту, пунктів 2.4 і 3.2, у який мається посилання на настання певних подій, саме у 2013 році.

Комплексний аналіз наведених обставин дає підстави зробити обґрунтований висновок про те, що Додаток № 1 до трудового договору регулював трудові відносини, які мали місце виключно в 2013 році з метою надання додаткових соціальних гарантій Позивачу виключно на цей рік, у зв`язку зі зміною власника роботодавця, яка була проведена в той період.

Згідно Додатку № 1 виплата премії відповідно до його умов не була безумовною, оскільки пунктом 3.1 Додатку №1 передбачені обов`язкові попередні умови, за наявності яких можлива виплата короткострокової премії, а саме:

?затвердження результатів діяльності Товариства за звітний період, що передбачає наявність відповідного рішення Правління Товариства виданого на підставі Протоколу Загальних зборів учасників Товариства, де зазначено про виплату премій працівникам Товариства;

?наявність відповідного наказу, виданого уповноваженою особою Товариства (яким в даному випадку є керівник підприємства) про виплату короткострокових премій співробітникам.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів) акти, довідки, виписки або витяги з них, належним чином засвідченні їх копії (в тому числі їх електронні копії), що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. За ч.6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Характеризуючи письмові докази як документи, їх властиві такі ознаки: як письмова форма, призначення та характер відомостей, що містяться в них.

Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій корпії, оскільки оригінал документа є єдиним примірником, то судом оригінали документів вимагаються лише для ознайомлення та огляду в судовому засіданні, при цьому в справі залишаються належним чином завірені копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних) копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достовірність означає відповідність інформації, отримуваної із доказу, яка підтверджується шляхом зіставлення отриманої інформації з інших доказів, через порівняння, проведення відповідної експертизи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Достатність доказів являється більш ніж не кількісним, а якісним показником, оскільки значення має та сукупність доказів, яка надає можливість суду шляхом всебічного дослідження правильно вирішити справу. Достатність доказів встановлюється і оцінюється судом на основі матеріалів справи шляхом особистого внутрішнього переконання, що є результатом логіко-процесуальної діяльності судді.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація цього обов`язку відбувається шляхом переконання суду у достовірності наведених фактів. Обов`язок доказування покладається на сторони, у зв`язку з чим відбувається реалізація принципу змагальності сторін та свободи в надані ними своїх доказів суду і у доведенні перед судом їх переконливості.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадках, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Під час розгляду справи суду не надано жодного належного і допустимого доказу, який би підтвердив існування зазначених умов, зокрема наказ керівника про виплату премій, Рішення Загальних зборів про виплату премій за 2015 рік та частину 2016 року, а також дані докази не були здобуті судом під час розгляду справи.

Позивач, обґрунтовуючи вимогу про виплату йому премії за 2015 рік посилається на необхідність застосування положень п.п. 1.1, 2.3 Додатку № 1, які вказують, що виплата премії працівникам відповідача за таких обставин регламентується «Порядком короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток», що був введений в дію Наказом № 56/1 від 23.07.2012 року, який в подальшому скасований, у зв`язку з прийняттям «Порядку короткострокового стимулювання працівників ТОВ «Восток» від 20.11.2014 року № 1185/1.

Згідно з п. 7.3. цього Порядку виплата премії відбувається після захисту результатів Виробничого контракту ВО «Маркетинг», Виробничого контракту підрозділів рівня 1, «підведення підсумкової Оцінки особистого вкладу працівника за рішенням Головного керуючого директора.

Відповідно до п. 4.3. Порядку рішення про нарахування індивідуальної премії приймається на підставі оцінки особистої ефективності працівника, в залежності від критеріїв його особистого внеску за бальною шкалою.

Оцінка особистої ефективності працівника проводиться за бальною шкалою у відповідності до розділів 4, 5 Порядку, на підставі якої приймається рішення про нарахування індивідуальної премії, в залежності від критеріїв особистого внеску працівника. Позивачем не надано суду підтверджуючих доказів рівня власного грейду, встановлений для останнього цільовий рівень преміювання, розмір отриманої Позивачем особистої ефективності, яка характеризує рівень досягнення показників програми короткострокового стимулювання.

Суду не надано жодних документів (накази, акти, протоколи), які б підтверджували фактичне виконання/досягнення Позивачем або Департаментом бізнес-інформації та ІТ-підтримки Відповідача необхідних показників ефективності у трудовій діяльності за результатами роботи в 2015-2016 роки, відповідно до яких мав би визначатися фактичний розмір премії.

Судом встановлено, що у Товариства відсутні правові підстави для виплати короткострокової премії позивачу, оскільки рішенням Загальних зборів учасників Товариства, яке відбулося 11.10.2017 р., вирішено, що фінансові результати відповідача за підсумками 2015 та 2016 років є незначними та такими, що не заслуговують заохочення співробітників для цілей внутрішніх процедур (Протокол №11/10/17).

Відповідно до частини 9 ст. 65 Господарського кодексу України, рішення з соціально-економічних питань, що стосуються діяльності підприємства, виробляються і приймаються його органами управління за участі трудового колективу і уповноважених ним органів.

Відсутність рішення загальних зборів ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» про досягнення значних результатів в діяльності Товариства та рішення (наказу) правління Товариства про визнання результатів фінансової діяльності такою, що варта заохочення не настали. Зобов`язання Товариства виплатити премію за відсутності такого рішення або зобов`язання Товариства прийняти рішення про виплату премії є втручанням у його господарську діяльність.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Оскільки, на момент звільнення Позивача, право на отримання винагороди за підсумками роботи за 2015 рік не настало, а тому не вбачається підстав порушення Відповідачем строків розрахунку при звільненні, передбачених ст. 116 КЗпП України , а тому відсутні підстави для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а тому позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку задоволенню також не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На основі повного і всебічного з`ясовання обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не вбачає в діях відповідача порушень норм трудового законодавства та дійшов висновку про відмову задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-95, 259, 263, 264, 265, 268, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» про стягнення заборгованості по заробітній платі залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя