РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 562/342/19

Провадження № 22-ц/4815/961/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянула в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коноплястого Я.С. на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2019 року, ухваленого в складі судді Шуляка А.С., дата виготовлення повного тексту рішення не вказана, у справі №562/342/19

в с т а н о в и в :

05 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позов обґрунтовувала тим, що стягнутий рішенням суду розмір аліментів у розмірі 35 % всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину є недостатнім для забезпечення утримання дітей, оскільки відбулося збільшення витрат на утримання дітей, які пов`язані із здорожченням одягу та продуктів харчування.

Тому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей, у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2017 року з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої АДРЕСА_1 ) на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 35 відсотків всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, збільшились витрати на утримання дітей тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів визначених рішенням Здолбунівського районного суду від 16.02.2017 р .

В поданій апеляційній скарзі на рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, позивач вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення в цій частині скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Вказує, що судом неповно враховано обставини справи, зокрема те, щор відповідач є власником майнового комплексу розташованого у м. Здолбунів рівненської області , а тому має змогу сплачувати аліменти по 10000 грн. на кожну дитину щомісячно.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без зміни.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Убачається, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 35 % всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 29.09.2017 року та до повноліття дітей.

Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У встановленому законом порядку, позивач не надала належних та достатніх доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 10000 грн. на кожну дитину. Покликання позивача, в апеляційній скарзі на те, що у власності відповідача перебуває майновий комплекс, а тому є ймовірність вважати, що він володіє значними коштами і може сплачувати аліменти у розмірі вказаному у позовній заяві, не заслуговують на увагу, оскільки достатні та належні докази в матеріалах справи відсутні.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. (ч.6 ст.81 ЦПК України)

За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати неповнолітніх дітей, збільшення витрат на їх утримання, те що відповідач є працездатним і може отримувати дохід, апеляційний суд вважає, що стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини та фактичного приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дітей через проживання останніх з нею.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що суд при постановлені рішення дав неправильну оцінку пред`явленим доказам не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коноплястого Я.С. залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 25 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: