ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року

м. Черкаси

Справа № 712/4543/19 Провадження № 22-ц/793/830/19
Категорія: на ухвалу

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Єльцова В.О., Карпенко О.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

відповідач: Соснівський районний суд м. Черкаси, судді Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Тетяна Євгенівна та Мельник Ірина Олександрівна

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2019 року (постановлену в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Шиповича В.В. 12 квітня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Соснівського районного суду м. Черкаси, суддів Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Тетяни Євгенівни та Мельник Ірини Олександрівни про визнання бездіяльністю ухилення від розгляду процесуальних вимог та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Соснівського районного суду м. Черкаси, суддів Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є. та Мельник І.О. про визнання бездіяльністю ухилення від розгляду процесуальних вимог та відшкодування шкоди.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що 04 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси за захистом від неправомірних вимагань КП «ССУБ» та КП «ЧСЧ» м. Черкаси у зв`язку із тим, що їй, зі зміною умов, а саме з причини заборгованості за послуги КП «ССУБ», розмір якої не відповідає дійсності, було відмовлено в отриманні субсидії.

Зазначали, що з 01.01.2018 змінилось цивільно-правове законодавство, але судді вирішили розглядати цивільну справу у порядку загального провадження. На час подачі даного позову вищевказану справу не вирішено.

Судді, на думку позивачів, порушили усі процесуальні строки, які зазначені в ЦПК України на проведення підготовчого засідання і розгляду справи по суті. Справа тричі була розприділена між суддями, але усі недоліки продовжують існувати, судді звинувачують позивача та його представника у затягуванні процесу, проте, на їх думку, судді упереджено ставляться до позивача у справі та дозволяють собі інші процесуальні порушення, що негативно вплине на судове рішення та призведе до апеляційного оскарження. Судді не можуть дійти згоди стосовно звільнення позивача від сплати судового збору або визначитись із його розміром. У незаконний спосіб, на свій розсуд змінюють, без урахування думки позивача, процесуальний статус співвідповідача Департаменту соціального захисту населення на третю особу.

Суддя Троян Т.Є. не зареєструвала часткову відмову від вимог до Департаменту соціального захисту населення, не розглянула клопотання про виділ позовних вимог до Департаменту соціального захисту населення, не постановила ухвалу про відмову у виділі позовних вимог, тому враховуючи, що позивач вже не може звернутися до адміністративного суду (у зв`язку із скороченою позовною давністю), то і відшкодування шкоди за наслідками бездіяльності Департаменту соціального захисту населення стосовно жовтня, листопада 2017 року повинен був розглядати саме Соснівський районний суд м. Черкаси.

Вважають, що двоє суддів, що ухиляються від своїх обов`язків повинні відповідати за відшкодування заявнику матеріальної та моральної шкоди за наслідком бездіяльності Департаменту соціального захисту населення.

Судді також намагаються не розглядати клопотання та вимоги позивача щодо розгляду справи в межах позовної давності.

Ані судді, ані секретарі судових засідань не дотримуються процесуальних правил встановлених в ст. 217 ЦПК України.

Відзиви відповідачів опинились у матеріалах справи з порушенням процесуальних строків встановлених суддею Троян Т.Є.

Обидві судді відмовлялися належним чином фіксувати відсутність явки відповідачів в судових засіданнях та їхні повноваження.

Зазначали, що бездіяльність суду і суддів проявляється також і небажанням та фактичною відмовою сприймати та фіксувати заяви позивача та його представника стосовно судових витрат сторін та їх представників (позивача) в розмірі 4000 грн., а також вимоги щодо відшкодування моральної шкоди щодо бездіяльності Департаменту соціального захисту населення та відповідачів КП «ССУБ» та КП «ЧСЧ» м. Черкаси в розмірі 1000 грн.

Просили суд визнати бездіяльність безпідставного ухилення суддів та Соснівського районного суду м. Черкаси від розгляду процесуально законодавчих вимог заявників та затвердити відповідні відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4000 грн., та моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 квітня 2019 року на підставі ч. 1 ст. 26 ЦПК України справу направлено до Апеляційного суду Черкаської області для визначення підсудності.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 квітня 2019 року підсудність даної справи визначена за Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній цивільній справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду мотивована тим, що розгляд судами позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України - не передбачено.

Скарги на дії чи бездіяльність суддів при розгляді ними судових справ у передбачених законом випадках розглядаються органами і посадовими особами, які мають право ініціювати питання про дисциплінарну відповідальність.

Таким чином, заявлені у даному позові вимоги не носять цивільно-правового характеру, що виключає можливість вирішення даного спору у порядку ЦПК України, а відтак є підставою для відмови у відкритті провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 03 травня 2019 року, ОСОБА_2 вважаючи, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, просив суд або відкрити провадження за заявою позивача ОСОБА_2 або визнати у бездіяльності суду та усіх осіб ознаки кримінального правопорушень та надіслати окрему ухвалу органу досудового розслідування у рамках ст. 262 ЦПК України.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у відкритті провадження у справі суддя не врахував ч. 5 ст. 186 ЦПК України та не роз`яснив позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, а також ч. 3 ст. 186 ЦПК України, що до ухвали, яка надсилається заявникові додаються позовні матеріали, а лише копія позовної заяви залишається в суді.

Зазначає, що цей позов не є оскарженням процесуальних актів та дій, а саме бездіяльності у завуальованому вигляді, судді начебто ведуть розгляд, але ключові письмово подані заяви і скарги по суті справи не бажають розглядати, посилаючись на несвоєчасність або розглядали їх, але не за чітко встановленими процесуальними нормами, без участі заявника і сторін у загальному позовному провадженні та ще й без фіксування технічними засобами.

Вважає, що намагання відмовити у відкритті провадження розцінює, як спробу приховати письмові повідомлення заявника про вчинення кримінально караного правопорушення, поки що недоторканних осіб, що підриває авторитет судової влади та віру у правову державу.

21 червня 2019 року на адресу Апеляційного суду Черкаської області надійшов відзив Соснівського районного суду м. Черкаси на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Однак, вказаний відзив не може бути прийнятим апеляційним судом, оскільки надісланий поза межами строку, встановленого для його подачі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 06 травня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 28 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 06 червня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 19 червня 2019 року на 10:00 год. з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

В подальшому розгляд справи відкладено на 26 червня 2019 року на 11:00 з повідомленням учасників справи та розміщенням на сайті Апеляційного суду Черкаської області оголошення.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною 1 ст. 18 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Установлено, що підставою звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовними вимогами до суду є оскарження дій суддів Соснівського районного суду м. Черкаси та суду, пов`язаних із розглядом їх позову до КП «ССУБ» та КП «ЧСЧ», щодо визначення складу суду для розгляду цивільної справи №712/15060/17, провадження 2/712/521/18, прийнятими процесуальними рішеннями суддів при розгляді позову ОСОБА_1 , зокрема щодо сплати судового збору, зміни процесуального статусу співвідповідача на третю особу; ігнорування часткової відмови позивача від позовних вимог; не застосування положень щодо строку позовної давності; порушення порядку перевірки явки учасників справи та їх повноважень; порушення порядку прийняття відзивів; порушення порядку фіксування судового засідання технічними засобами; безпідставне ухилення суддів та Соснівського районного суду м. Черкаси від розгляду вимог про відшкодування шкоди в сумі 4000 грн. та моральної шкоди 1000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

У відповідності до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, правильно встановив, що підставою звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовними вимогами до суду та суддів є оскарження виключно дій суду, пов`язаних із розглядом справи №712/15060/17, провадження 2/712/521/18.

У даній справі, правовідносини виникли стосовно не вчинення, на думку позивачів, судом та суддями передбачених процесуальним законодавством дій у конкретній справі.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші судові порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави.

Стосовно вимоги про відшкодування шкоди в сумі 4000 грн. та моральної шкоди 1000 грн. до якої позивач має намір притягнути Соснівський районний суд м. Черкаси та суддів Мельник І.М. та Троян Т.Є., то згідно п. 76 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів, беручи до уваги принцип незалежності суду: i) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) повинна бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду, так і без дозволу); ii) будь-яка компенсація за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя (у тому числі, наприклад, порушення строків розгляду справи) може вимагатися тільки від держави; iii) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків, навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення.

Крім того, якщо держава повинна була виплатити компенсацію стороні через помилку у відправленні правосуддя, саме у держави, а не у сторони справи має бути право притягнути суддю до цивільної відповідальності шляхом подання судового позову (пункт 37 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів).

Такий підхід однаково застосовний як особисто до суддів, так і до судів, в яких вони здійснюють правосуддя.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді), оскільки вирішення у суді спору за такою позовною вимогою буде втручанням у здійснення правосуддя.

За змістом пункту 19 Великої хартії суддів (Основоположних принципів) у кожній державі закон чи фундаментальна хартія суддів повинні визначати неналежну поведінку, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність та відкриття дисциплінарного провадження щодо судді.

Тобто, за наявності для цього підстав і у визначеному законом порядку суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за відповідну неналежну поведінку.

До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у Постановах від 21 листопада 2018 року, справа № 757/43355/16-ц та від 20 березня 2019 року, справа № 295/7631/17.

Отже, суд першої інстанції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, вірно прийшов до обґрунтованого висновку, що подана позовна заява не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що суд при постановленні ухвали порушив ч. 5 ст. 186 ЦПК України та не роз`яснив позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Визначені у ст. 186 ЦПК України приписи відносно того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами цивільного, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами. Тобто, оскарження дій працівників суду, пов`язаних із розглядом певного позову, не може розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Вказана правова позиція викладена у вищевказаних постановах Великої Палати Верховного Суду та аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 16 січня 2018 року, справа № 454/2843/15-ц.

Отже, суд першої інстанції вірно констатовано факт того, що вказана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства без вказівки до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, оскільки даний позов не може розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом при постановленні ухвали порушено ч. 3 ст.186 ЦПК України, то апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами була подана позовна заява без будь-яких додатків до неї. Дійсно, оригінал позовної заяви, написаний власноруч, залишився в матеріалах справи, однак це не може бути підставою для скасування законної та вмотивованої ухвали суду.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції роз`яснено позивачу, як право в подальшому на апеляційний та касаційний перегляд рішення у справі №712/15060/17, провадження 2/712/521/18, так і право подачі скарги на дії чи бездіяльність суддів до органів та посадових осіб, які мають право ініціювати питання про дисциплінарну відповідальність.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 червня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.О.Єльцов

О.В. Карпенко