УХВАЛА

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 490/11934/15-ц

провадження № 61-6476ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про усунення від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом та визначення часток,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2018 року, здана до поштового відділення зв`язку 03 липня 2019 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що 02 квітня 2018 року ним подано касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2018 року, однак ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху, ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року зазначену касаційну скаргу повернуто, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду касаційної інстанції, зокрема заявником не сплачено судовий збір, не зазначено в чому полягає порушення норм процесуального права, не надано уточнюючу редакцію касаційної скарги з копіями скарги відповідно до кількості учасників справи, а також касаційну скаргу подано після закінчення строків, встановленних статею 390 ЦПК України. Крім того, 21 березня 2019 року ним подано повторно касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2018 року, однак ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху, ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2019 року зазначену касаційну скаргу повернуто, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду касаційної інстанції, зокрема заявником не сплачено судовий збір, касаційна скарга викладена не державною (українською) мовою, а також касаційну скаргу подано після закінчення строків, встановленних статею 390 ЦПК України. Крім того, на обґрунтування пропуску строку заявник посилається на велике завантаження, оскільки він захищає права свого сина з інвалідністю в судах, органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені заявником аргументи для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки невиконання вимог ухвал Верховного Суду від 23 травня 2018 року та 08 квітня 2019 року без належного обґрунтовування неможливості виконання вимог ухвал суду касаційної інстанції, що потягло повернення касаційних скарг, не може вважатися поважною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Крім того, заявник повторно звернувся із касаційною скаргою із зазначенням причин, які не можуть свідчити про об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подачі касаційної скарги у передбачений законом строк.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, у порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або, за умови його відсутності - номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України ОСОБА_1 , адресу його електронної пошти, та не вказано про її відсутність.

За змістом пункту першого частини VII Положення про реєстрація фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року № 822, фізична особа, незалежно від віку зобов`язана пройти реєстрацію з отримання реєстраційного номеру, а в разі відмови від реєстрації (за змістом пункту першого частини VІІІ вказаного Положення) подати відповідну заяву.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати до суду уточнену редакцію касаційної скарги та її копії з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, у якій зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків або (за умови відмови особи від отримання реєстраційного номеру облікової картки платника податків з релігійних міркувань) номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, адресу електронної пошти або якщо її не має, вказати, що така відсутня.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 12 серпня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть передбачені законом наслідки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Жданова