Єдиний унікальний номер: 223/743/19
Провадження номер: 2-з/223/2/2019
УХВАЛА

22 липня 2019 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в особі головуючого - судді Дочинець С.І., за участі представника заявниці Д`яконової К.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою до ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Обґрунтовуючи своє клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що має намір звернутись до суду з цивільним позовом, предметом якого є поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 травня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбу. Від зазначеного шлюбу останні мають двох неповнолітніх доньок, які мешкають разом з заявницею. Під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було спільно набуте майно, що належить останнім на праві спільної сумісної власності, а саме: авто мийний комплекс із газонаповнювальною станцією та блочною автозаправною станцією у місті Донецьку; гараж, машиномісце в підвалі жилого будинку у АДРЕСА_1 ; автозаправочна станція у АДРЕСА_1 ; 50 квартир у будинку АДРЕСА_2 ; автомобіль Rang Rover Evoque, 2012 року випуску; земельна ділянка площею 0,885 га; торгівельно-розважальний комплекс у місті Вугледарі, мікроавтобус Volkswagen Transporter, 2012 року випуску. Джерелом фінансування витрат на придбання зазначено майна були грошові кошти, подаровані подружжю у якості подарунка на весіллі, а також інші спільні кошти, що були спільно зароблені подружжям. Враховуючи, що відповідач та його рідні неодноразово висловлювали обіцянки позбавити заявницю належної їй після розлучення 1/2 частини спільного сумісного майна, а також факти відчуження ОСОБА_2 у 2013 році та у 2015 році квартир, розташованих в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , без згоди ОСОБА_1 на таке відчуження, заявниця вважає, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до ускладнення виконання рішення або взагалі зробити його виконання неможливим.

Тому, ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно:

- торгівельно-розважальний комплекс, за адресою: АДРЕСА_3 :

- земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: НОМЕР_1 ;

- авто мийний комплекс із газонаповнювальною станцією та блочною автозаправною станцією, за адресою: АДРЕСА_4 ;

- автозаправочну станцію, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- гараж, машиномісце в підвалі жилого будинку, за адресою: АДРЕСА_1 гараж 8;

- мікроавтобус Volkswagen Transporter, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Окрім того, просила суд не застосовувати зустрічне зобов`язання.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 16 липня 2019 року, у зв`язку з недостатністю доказів для розгляду даної зави про забезпечення позову та суперечливою інформацією, яка міститься в доданих до заяви документах, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 153 ЦПК України, призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в судовому засіданні на 19 липня 2019 року з викликом в судове засідання заявниці та її представника.

В судове засідання 19 липня 2019 року заявниця та її представник не з`явились, про місце дату та час розгляду заяви були повідомлені нажни чином. Від представника заявниці ОСОБА_3 на адресу суду надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду заяви на 22 липня 2019 року.

У зв`язку з викладеним судове засідання з розгляду даної заяви було відкладено та призначено на 22 липня 2019 року.

В судовому засіданні 22 липня 2019 року представник заявниці ОСОБА_4 вимоги заяви про забезпечення позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Зазначила, що підтверджуючих документів права власності на мікроавтобус Volkswagen Transporter, 2012 року випуску, на даний час не мають. Зауважила, що потреба у забезпеченні позову обмовлена тим, що заявницею ОСОБА_1 у 2013 році було складено заяву про згоду на продаж будь-якого нерухомого майна або його частини її чоловіком ОСОБА_2 , а тому є підстави вважати, що останній на підставі зазначеної заяви може здійснити продаж спільного майна подружжя, що є предметом спору між сторонами. Зазначила, що на даний час триває складання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Згідно свідоцтва шлюб серії НОМЕР_3 від 27 травня 2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 27 травня 2010 року було зареєстровано шлюб.

Від вищезазначеного шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 від 29 березня 2011 року та серії НОМЕР_5 від 22 березня 2017 року, відповідно.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №164304193 від 19 квітня 2019 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить торгівельно-розважальний комплекс, загальною площею 3180,8 кв. м., основною площею 2239,5 кв. м., кількість поверхів 2 поверхи, розташований за адресою: АДРЕСА_5 . Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності № НОМЕР_6 , виданий 26 травня 2014 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №164304624 від 19 квітня 2019 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,885 га, кадастровий номер: НОМЕР_1 , розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу земельної ділянки №1144, виданий 29 жовтня 2013 року Вугледарською державною нотаріальною конторою

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №164422412 від 22 квітня 2019 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить авто мийний комплекс із газонаповнювальною станцією та блочною автозаправною станцією, загальною площею 272,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу №1885 від 30.03.2011 року, посвідчений нотаріусом Морозовим В.І.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №164304691 від 19 квітня 2019 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить автозаправочна станція, загальною площею 65,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу №923 від 15.03.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального кругу Морозовим В.І.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №164304771 від 19 квітня 2019 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить гараж, машиномісце в підвалі жилого будинку, загальною площею 18,10 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_6 . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу №1629 від 23.06.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Формус К.Ю.

Згідно договорів купівлі-продажу від 16 липня 2013 року ОСОБА_2 , як продавець, продав, а ОСОБА_7 , як покупець, придбала 141/10000 частини та від житлового багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , а також квартиру АДРЕСА_7 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23 грудня 2015 року ОСОБА_2 , як продавець, продав, а ОСОБА_8 , як покупець, придбав квартиру АДРЕСА_8 .

Згідно договору купівлі-продажу від 31 липня 2015 року ОСОБА_2 , як продавець, продав, а ОСОБА_9 , як покупець, придбала квартиру АДРЕСА_9 .

Відповідно до заяви від 25 березня 2013 року, ОСОБА_1 дала згоду своєму чоловіку ОСОБА_2 на продаж будь-якого нерухомого майна або його частини за ціну та на умовах на його власний розсуд та на укладення і підписання попередніх договорів та договорів купівлі-продажу будь-якого нерухомого майна. З діями чоловіка повністю згодна та стверджує, що укладення договорів купівлі-продажу відповідає їх спільному волевиявленню.

Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є вжиттям судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може вчинити дії, направлені на утруднення виконання рішення суду чи пошкодження спірного майна.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, зважаючи, що в заяві про забезпечення позову, заявлено значний перелік майна, який належить подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , приймаючи до уваги, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження права власності, часу придбання та вартості такого майна суду не надано, що унеможливлює встановити дійсну вартість майна в цілому та кожного об`єкту окремо, які перебувають у володінні сторін.

Більш того, суду не надано доказу, на підставі якого суд мав би можливість встановити власника, час придбання та вартість мікроавтобусу Volkswagen Transporter, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на який заявниця просить накласти арешт.

Суд критично ставиться до пояснень представника заявниці, що на даний час продовжують тривати заходи розшуку майна, яке перебуває у власності подружжя, оскільки звернення до суду з даною заявою про забезпечення позову з визначеним у ній переліком майна, до розшуку всього майна подружжя, є волевиявленням заявниці.

Наданими до суду документами та доказами підтверджено право власності ОСОБА_2 лише на торгівельно-розважальний комплекс у місті Вугледарі, земельну ділянку у місті Вугледарі, автомийний комплекс із газонаповнювальною станцією та блочною автозаправною станцією у місті Донецьку, автозаправочну станцію у місті Красногорівка та гараж, машиномісце в підвалі жилого будинку у місті АДРЕСА_1 .

Тому, виходячи з положень ст. 70 СК України, згідно з якими у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд приходить до висновку, що накладення арешту на все майно, заявлене в заяві про забезпечення позову, є недоцільним.

Приймаючи до уваги, що у суду наявні підстави вважати, що вищезазначене майно, яке є предметом спору, може бути в подальшому відчужене ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_1 від 25 березня 2013 року, суд, приходить до висновку, що невжиття заходів з накладення арешту на майно в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому зважаючи, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами, приймаючи до уваги інтереси як заявниці, так і ОСОБА_2 , а також інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним та достатнім накласти арешт на майно, належне ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: торгівельно-розважальний комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , та земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 .

В задоволенні вимог заяви про забезпечення позову, щодо накладення арешту на майно: автомийний комплекс із газонаповнювальною станцією та блочною автозаправною станцією, за адресою: АДРЕСА_4 , автозаправочну станцію, за адресою: АДРЕСА_1 , гараж, машиномісце в підвалі жилого будинку, за адресою: АДРЕСА_6 , та мікроавтобус Volkswagen Transporter, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , слід відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149-154, 260-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, належне ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Донецька Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , а саме:

- торгівельно-розважальний комплекс, загальною площею 3180,8 кв.м., основна площа 2239,5 кв.м., кількість поверхів 2 поверхи, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48;

- земельну ділянку, кадастровий номер: НОМЕР_1 , площею 0,885 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48.

В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Доручити Вугледарському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 , що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України, вона має пред`явити позов до Вугледарського міського суду Донецької області протягом десяти днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали надіслати сторонам, Вугледарському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.