Номер провадження: 22-ц/813/5100/19
Номер справи місцевого суду: 522/5569/16-ц
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2019 року про зупинення провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркава» про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходиться зазначена цивільна справа.

Відповідач подав заяву про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 916/2943/17 за позовом АТ «Ощадбанк» до ТОВ «Укркава» про стягнення грошових коштів; за позовом ТОВ «Чорноморочка плюс» до АТ «Ощадбанк», ТОВ «Укркава» про визнання кредитного договору припиненим та визнання заборгованості погашеною.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 28.02.2019 року заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі - задоволено.

Зупинено провадження у цивільній справі № 522/5569/16-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа ТОВ «Укркава» про визнання поруки припиненою, до вирішення Господарським судом Одеської області справи № 916/2943/17 за позовом АТ «Ощадбанк» до ТОВ «Укркава» про стягнення грошових коштів; за позовом ТОВ «Чорноморочка плюс» до АТ «Ощадбанк», ТОВ «Укркава» про визнання кредитного договору припиненим та визнання заборгованості погашеною.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2019 про зупинення, провадження по справі, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду незаконна, необґрунтована та така, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інтенції норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинами справи.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Задовольняючи заяву про зупинення, провадження по справі суд помилково дійшов зазначеного висновку, посилаючись на наступне.

Вважаючи необхідним зупинити провадження у справі, суд першої не встановив та не зазначив в ухвалі суду в чому полягає саме об`єктивна неможливісті розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Відповідно до. п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України критерій неможливості розгляду справи носить збірний характер і включає в себе ряд умов.

Цивільне процесуальне право України містить інститут перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. З урахуванням цього, навіть за умови вирішення справи без урахування результатів розгляду іншої справи сторони не позбавляються права на справедливий розгляд справи, оскільки за результатами розгляду іншої справи через перегляд рішення за нововиявленими обставинами сторона досягає того ж процесуального результату, що і в разі зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи.

Таким чином, оцінюючи доводи учасників цивільного процесу при розгляді питання про зупинення провадження з підстав п. 6 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України на предмет неможливості розгляду цієї справи, суд повинен встановити:

чи існує тісний матеріально-правовий зв`язок між справами;

чи результати розгляду іншої справи можуть вплинути на результати справи, де вирішується питання про зупинення провадження (мають преюдиціальне значення для іншої справи);

чи повністю виключається за можливими результатами розгляду іншої справи ймовірність виникнення підстав, з якими цивільний процесуальний закон передбачує перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Проаналізувавши вищенаведені положення законодавства, судом встановлено, що лише встановивши існування цих умов, суд має підстави вважати, що розгляд справи неможливий до вирішення іншої справи, а отже, провадження у цивільній справі має бути зупинено.

Однак, суд першої інстанції таких обставин не встановив та не зазначив з`ясування яких саме обставин у ході розгляду справи № 916/2943/17 унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі, не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в справі № 916/2943/17 обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи з предмету та підстав позову, а вказав лише на необхідність зупинення провадження по справі з урахуванням розгляду Господарським судом справи за позовом AT «Ощадбанк» до ТОВ «УКРКАВА» про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Окрім цього, суд першої інстанції при винесенні ухвали про зупинення провадження не врахував, що справа № 522/5569/16-ц перебуває у провадженні суду ще з квітня 2016 року, а тому зупинення провадження по справі призведе до необгрунтованого затягування розгляду справи і як слідство до порушення права Позивача на розумний строк розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду справи неодноразово була закріплена на рівні судової практики Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Як вбачається з правового висновку, який зробив Верховний суд України по справі 643/1155/16-ц у постанові від 01 лютого 2017 року «визначаючи наявність підстав передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, які стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість розгляду.

Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумних строків розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції")».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в своїй ухвалі не вказав, в чому полягає пов`язаність обох справ та яким чином судове рішення у іншій справі може вплинути на розгляд даної справи, а також не врахував, що зупинення провадження у справі може призвести до затягування її розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали з порушенням процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374,3379, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 28 лютого 2019 року - скасувати, справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Укркава» про визнання поруки припиненою направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню не підлягає

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький