Постанова

Іменем України

04 липня 2019 року

м. Київ

справа № 175/2307/14-ц

провадження № 61-10867св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Дніпропетровська міська рада,

представник третьої особи - Булах Михайло Олександрович,

особа, яка подавала апеляційну скаргу - комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду у складі судді Варенко О. П. від 19 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Дніпропетровська міська рада, у якому просив:

- визнати незаконним зобов`язання за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення в буд. АДРЕСА_1 , укладеним між ним та відповідачем;

- визнати за ним право власності на нежитлове приміщення в буд. АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконаним зобов`язання за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1 від 30 січня 2009 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1 .Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції врахував, що позивач належним чином виконав умови укладеного договору-купівлі продажу нерухомості, а відповідач, отримавши грошові кошти за продане нерухоме майно, звільнив вказане нерухоме майно, передав правовстановлюючі документи, проте ухилився від нотаріального посвідчення правочину, що є підставою для задоволення позову.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року у прийнятті апеляційної скарги комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради (далі - КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради) відмовлено з підстав, передбачених частиною першою статті 352 ЦПК України.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги, суд виходив з того, що вона подана не учасником справи, а будь-яких доказів на підтвердження порушення рішенням місцевого суду прав, свобод та інтересів КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради не надано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2019 року КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради подало касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог відзиву на касаційну скаргу

Відзиви до суду касаційної інстанції не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу № 175/2307/14-ц з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційними судом не враховано порушення рішенням суду першої інстанції прав та охоронюваних законом інтересів КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, оскільки пунктом 2.2. Статуту підприємства встановлено мету його діяльності - управління нерухомим майном та корпоративними правами територіальної громади. Крім того, вказаним статутом КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради наділено повноваженнями пред`явлення позовних заяв у разі порушення прав територіальної громади, пов`язаних з витребуванням комунального нерухомого майна з незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні цим майном.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2014 року ухвалено рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, яке отримано представником Дніпровської міської ради 29 жовтня 2018 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, яке не брало участі у справі, подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року у прийнятті апеляційної скарги КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради відмовлено з підстав, передбачених частиною першою статті 352 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою апеляційного суду, КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради подало касаційну скаргу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана норма права визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

Суд апеляційної інстанції правильно врахував вирішення місцевим судом питання про інтереси територіальної громади Дніпропетровської міської ради, яка була учасником справи, проте не скористалась правом касаційного оскарження, у той час як КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, звернувшись з апеляційною скаргою, не довело, яким чином рішення суду першої інстанції впливає на його права, свободи та інтереси, що є підставою для відмови у її прийнятті.

Доводи касаційної скарги щодо наявності правових підстав для представлення КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради інтересів територіальної громади в судах є безпідставними, оскільки матеріали справи містять лише лист Дніпровської міської ради про оскарження рішення суду, а не доручення (довіреність), оформлену в установленому законодавством України порядку, що суперечить положенням п. 2.4. Статуту підприємства.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновку апеляційного суду, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині ухвали, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Жданова
Судді:В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов