ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1348/18 Номер провадження 22-ц/814/1593/19Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Циганкової Ілони Ігорівни

на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2019 року у складі судді Колотієвського О.О.

за заявою ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого за ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року

у справі за поданням заступника начальника Кременчуцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Комарцева Сергія Івановича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року задоволено подання Кременчуцького районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 536/1314/16-ц, виданим 07.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 681784,05 грн. - до повного виконання судового рішення.

14 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви вказував, що задовольняючи подання заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області Комарцева С.І., суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та дійшов передчасного висновку про тимчасове обмеження його, як боржника у виконавчому проваджені, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, не пересвідчившись в наявності умислу на ухилення від сплати боргу.

Зазначав, що не вчиняв дій, які б свідчили про умисне невиконання рішення суду, невиконання ним зобов`язання фактично обумовлене об`єктивним причинами, перешкоди державному виконавцю при арешті і опису належного йому майна не чинив, натомість має наміри виїхати за кордон для працевлаштування, що в подальшому дасть йому змогу виконати рішення суду про стягнення боргу.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон - ОСОБА_2 , застосованого за ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року по справі № 524/1348/18 за поданням заступника начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області Комарцева С.І.

Постановлено направити копію даної ухвали Кременчуцькому районному відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області та Державній прикордонній службі України для виконання; всім іншим сторонам по справі для відома.

Ухвала суду мотивована наявністю підстав для скасування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

В апеляційному порядку дане судове рішення оскаржене представником стягувача ОСОБА_1 - адвокатом Циганковою І.І.

Посилаючись в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодної підстави для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, обґрунтованої належними та допустимими доказами, в заяві ОСОБА_2 не зазначено.

Вказує, що рішення суду не виконано, боржник ухиляється від його виконання, ніяких заходів для його виконання за рахунок належного йому майна не вживає, а отже, у свідомій бездіяльності ОСОБА_2 вбачається умисне ухилення від виконання зобов`язання.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Кременчуцького РВ ВДВС ГТУЮ в Полтавській області знаходиться виконавче провадження АСВП № 54480170 з виконання виконавчого листа № 536/1314/16-ц від 07.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 681 784,05 грн.

В ході виконавчого провадження виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити ДФС та ПФУ боржник ОСОБА_2 не працює та доходи не отримує.

Відповідно до відомостей ТСЦ 5342 боржник має транспортні засоби ГА33307 3900 (1991 р.в), ГА33307 4250 (1991 р.в).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у боржника є будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа (кв.м): 92,1, Житлова площа (кв.м): 26,6, Матеріали стін: цегла, Загальна вартість нерухомого майна (грн): 342639.

26 грудня 2017 року заступником начальника Кременчуцького РВ ДВС здійснено виїзд за адресою проживання боржника та було проведено опис майна.

28 лютого 2018 року заступник начальника Кременчуцького районного відділу ДВС у Полтавській області Комарцев С.І. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, посилаючись на ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Встановивши факт свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в ухвалі від 28 березня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області дійшов висновку про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 536/1314/16-ц, виданим 07.03.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 681784,05 грн. до повного виконання судового рішення.

Звертаючись із заявою про скасування таких заходів, ОСОБА_2 мотивував свою заяву тим, що доказів умисного ухилення ним від виконання рішення суду державним виконавцем надано не було, в рамках виконавчого провадження на його банківські вклади та належне йому нерухоме майно накладені арешти. Оскільки коштів на банківських рахунках було недостатньо, судове рішення не виконано.

Крім цього зазначав, що нерухоме майно перебуває під забороною на відчуження, щодо цього майна державною виконавчою службою вживаються заходи з його реалізації.

Задовольняючи вимоги заявника суд першої інстанції виходив з того, що докази підтвердження умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань та можливостей вчиняти дії направлені на його виконання відсутні, в той час наразі здійснюються виконавчі дії щодо реалізації майна в рахунок виконання рішення суду, натомість є бажання ОСОБА_2 влаштуватися на роботу за кордоном, зокрема, направлене на виконання рішення суду, що гарантоване правом кожного на вільний вибір місця, виду діяльності та роду занять.

Колегія суддів з такими висновками місцевого суду погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

За правилом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

За правилом пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань - до виконання цих зобов`язань.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З аналізу вищевказаних норм права слідує, що установлене Конституцією право вільно залишати територію України може бути обмежене відносно боржника-фізичної особи за судовим рішенням шляхом установлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначений статтею 441 ЦПК України, у відповідності з якою суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника; суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця; за результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (частини п`ята, шоста, сьома статті 441 ЦПК).

Скасовуючи тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідну заяву боржника мотивовано оцінкою дій державного виконавця щодо звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та відсутністю, на думку заявника, факту умисного ухилення його від виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Разом з тим, вказаним обставинам судом було дано правову оцінку в ухвалі від 28 березня 2018 року, яка набрала законної сили і не може ревізуватись судом першої інстанції у спосіб скасування такого обмеження за відсутності доказів виконання рішення суду або незалежних від боржника об`єктивних обставин (дія непереборної сили, події тощо), що заважають йому виконати свій обов`язок у виконавчому провадженні.

За загальним правилом доказування, а, отже, і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (статті 263, 2 ЦПК України).

Таким вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає і висновки, яких суд дійшов, скасовуючи застосоване до боржника ОСОБА_2 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду про стягнення на користь ОСОБА_1 681784,05 грн. боргу, належними та допустимими доказами по справі не підтверджені.

За таких обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за безпідставністю.

Відповідно до частини восьмої статті 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Циганкової Ілони Ігорівни - задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2019 року про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - скасувати та постановити з цього питання нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого за ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 березня 2018 року, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна