Справа 486/1632/18 Головуючий у першій інстанції - Далматова Г.А.
Провадження №22-ц/812/1250/19 Доповідач апеляційної інстанції-Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 липня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

при секретарі: Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Аксьонова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційну скаргу

Державного підприємства

«Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

(далі ДП «НАЕК «Енергоатом»)

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 травня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Далматової Г.А. в залі суду в місті Южноукраїнську Миколаївської області об 11 годині 18 хвилині із складенням його повного тексту 30 травня 2019 року, по справі

за позовом

ОСОБА_1

до Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

(далі - ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом»),

третя особа - Южноукраїнське міське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Миколаївській області

(далі - Южноукраїнське відділення УВДФСС)

про скасування рішень комісії із соціального страхування

та виплату матеріального забезпечення,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», третя особа Южноукраїнське відділення УВДФСС, у якому просив скасувати рішення комісії ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» із соціального страхування від 16 і 27 березня 2018 року та зобов`язання відповідача виплатити йому матеріальне забезпечення за двома листками з тимчасової непрацездатності в загальному розмірі 9 853 грн. 92 коп..

Позивач зазначав, що працює в Загоні відомчої воєнізованої охорони (далі - ЗВВО) у ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час роботи, у період з 1 по 14 березня 2018 року перебував на лікарняному амбулаторно, а з 15 по 23 березня 2018 року у стаціонарі інфекційного відділення Южноукраїнської міської лікарні, у зв`язку із хворобою молодшої доньки ОСОБА_5 , оскільки у цей час його дружина, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за молодшою донькою, перебувала в місті Миколаєві із іншою спільною донькою ОСОБА_6 , яка хворіє на цукровий діабет.

В подальшому після його виходу на роботу та надання адміністрації підприємства листків з тимчасової непрацездатності для здійснення їх оплати, йому за період з 1 по 14 березня 2018 року спочатку було нараховано та сплачено 3 853 грн. 92 коп. матеріального забезпечення, які потім було утримано із заробітної плати у квітні 2018 року, а матеріальне забезпечення за другим листком з тимчасової непрацездатності за період з 15 по 23 березня 2018 року навіть не було обраховано з підставі відсутності довідки про хворобу матері.

Такі дії відповідача були наслідком прийнятих його робочою групою з призначення допомоги з тимчасової непрацездатності рішень, за якими позивачу відмовлено в оплаті листків з тимчасової непрацездатності з причини відсутності довідки про хворобу його дружини - матері дітей.

Тому, посилаючись на положення пункту 3.13 Наказу №455 від 13 листопада 2011 року, затвердженого Міністерством охорони здоров`я України, в частині підстав для видачі листка непрацездатності працюючій особі, яка здійснює догляд за дитиною віком до 3 років, у випадку необхідності догляду матері за другою хворою дитиною, позивач вважав, що надані листки з тимчасової непрацездатності мають бути оплачені відповідачем.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», посилаючись на положення пункту 4 частини 1 та частину 5 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вважав, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у разі догляду за дитиною віком до трьох років, у разі хвороби матері, яка доглядає за цією дитиною, за період хвороби матері та не передбачає виплату такої допомоги за інших обставин.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 травня 2019 року позов задоволено частково, ухвалено про зобов`язання ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності у формі матеріального забезпечення за листками непрацездатності по догляду за дитиною за період з 1 по 14 березня 2018 року та з 15 по 23 березня 2018 року. Стягнуто з ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору та 3 025 грн. витрат на правову допомогу.

Суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що відповідно до положень статті 46 Конституції України і статті 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачем доведено факт порушення його права на отримання соціального забезпечення у період непрацездатності, у зв`язку з хворобою дитини та доглядом матір`ю у цей період за іншою дитиною, яка хворіє.

В апеляційній скарзі ДП «НАЕК «Енергоатом», посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило рішення скасувати, та ухвалити нове, про відмову в задоволенні позову, виходячи з того, що судом розглянуто позов, що пред`явлено до відповідача, який не є юридичною особою, та не вирішено питання про залучення його до участі у справі як юридичної особи, внаслідок чого вирішено питання про його права та обов`язки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими з огляду на те, що представники відокремленого підрозділу не скористалися своїм правом на заявлення клопотання перед судом щодо залучення до участі у справі юридичної особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково суд першої інстанції вважав, що позивачем доведено наявність у нього права на соціальний захист по належній оплаті періоду тимчасової непрацездатності, у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, обов`язок здійснення якої необхідно покласти на роботодавця ВП ЮУ АЕС ДП НАЕК «Енергоатом».

Однак з такими висновками суду повністю погодитись не можна виходячи з їх передчасності.

При вирішенні справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є працівником ЗВВО ВП ЮУ АЕС ДП НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до копій листків з тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 перебував на лікарняних амбулаторно у період з 1 по 14 березня 2018 року та у стаціонарі з 15 по 23 березня 2018 року, у зв`язку із доглядом за хворою дитиною ( а.с.17-18, 10).

Листки з тимчасової непрацездатності були передані позивачем за місцем роботи, але на підставі рішень робочої групи з призначення допомоги з тимчасової непрацездатності ВП ЮУ АЕС від 16 та 27 березня 2018 року, йому було відмовлено у призначенні допомоги з тимчасової непрацездатності у зв`язку із відсутністю довідки про хворобу його дружини - матері дітей (а.с.12-13).

За змістом позову та наданих довідок дружина позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за молодшою донькою до досягнення нею трирічного віку, в час її хвороби, доглядала за спільною старшою донькою, яка в цей же період перебувала на стаціонарному лікуванні в Миколаївській обласній дитячій клінічній лікарні.

За консультативним висновком спеціалістів Центральної ЛКК з дитячої інвалідності від 23 березня 2018 року старшій доньці позивача ОСОБА_7 встановлено інвалідність терміном на 2 роки (а.с.8,9,21,22-27).

Зазначені обставини позивач вважав достатньою та обґрунтованою підставою для виплати йому матеріального забезпечення у відповідності до положень пункту 3.13 Наказу №455 від 13 листопада 2011 року, затвердженого Міністерством охорони здоров`я України, якими передбачається видача листка непрацездатності працюючій особі, яка здійснює догляд за дитиною віком до 3 років, у випадку пологів або хвороби матері (опікуна, іншого члена сім`ї, який перебуває у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років, дитиною інвалідом до 18 років.) на період, коли вона за медичними висновками лікаря не може здійснювати догляд за дитиною, а також у випадку необхідності догляду за другою хворою дитиною.

Заперечуючи проти таких обставин представник відповідача посилався на вимоги статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою чітко визначені випадки нарахування та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме: така допомога надається застрахованій особі у разі догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною надається застрахованій особі за період хвороби матері або іншої особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною. Підстав для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності у випадку необхідності матері, яка здійснює догляд за дитиною віком до 3 років, догляду за другою хворою дитиною, законом, що регулює такі правовідносини, не передбачено.

Разом з тим, врахувавши усі доводи позивача та заперечення відповідача, суд першої інстанції не звернув увагу на положення статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якими встановлено, що рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою-підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Отже, питання наявності для нарахування матеріального забезпечення та його нарахування вирішує та проводить роботодавець.

Як вбачається з довідки Головного управління статистики у місті Києві ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» є філією, а за п. 2.1. Положення про відокремлений підрозділ - не має статусу юридичної особи.

За статтею 10.1, 10.6 Статуту ДП «НАЕК «Енергоатом» (підприємства) трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору, або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Рішення з соціально-економічних питань, що стосуються діяльності підприємства, виробляються і приймають його органами управління за участю трудового колективу і його виборного профспілкового органу.

За змістом статей 1.1, 6.2, 7.3, 7.5 Положення про ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» атомна станція є відокремленим підрозділом ДП «НАЕК «Енергоатом» (далі -Компанії), фінансування якого здійснюється на підставі затвердженого бюджету та кошторису витрат Компанії. Виробничі, трудові й економічні питання регулюються колективним договором Компанії, положеннями про структурні одиниці (підрозділи) та іншими документами Компанії та відокремленого підрозділу, затвердженими у встановленому порядку. Питання умов праці, ґарантій соціального розвитку вирішуються відповідно до чинного законодавства України згідно з планами розвитку Компанії та відокремленого підрозділу.

У відповідності до частини 2 статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем у справі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно частин 4, 5 статті 90 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами, вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення, керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності, а тому діють від імені юридичної особи і в її інтересах.

Відтак, встановивши фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини, суд, всупереч вимогам статті 48 ЦПК України та статті 90 ЦК України, не звернув уваги на те, що ВП «Южно-Українська АЕС» не є юридичною особою, а тому безпідставно розглянув справу за позовом пред`явленим до особи, яка не може відповідати за зобов`язаннями юридичної особи, та не є у розумінні процесуального закону належним відповідачем, тобто без участі у справі ДП «НАЕК «Енергоатом».

Тому висновки суду першої інстанції щодо вирішення спору по суті є передчасними та суперечать нормам процесуального права, так як вимоги заявлені позивачем ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС», який не є юридичною особою, а тому задоволені бути не можуть.

За такого судове рішення, яке ухвалене з порушенням норм процесуального права у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у його задоволенні з інших підстав, у зв`язку з пред`явленням позову до особи, яка ненаділена правами та обов`язками юридичної особи.

За наведеного підстави для стягнення на користь позивача судового збору і витрат на правову допомогу відсутні.

Щодо доводів представника позивача, викладених у письмовому відзиві, якими наголошується про обов`язок відповідача по справі заявити клопотання про необхідність його заміни на належного відповідача, то вони суперечать положенням статті 51 ЦПК України, так як таким правом наділений виключно позивач.

Разом з тим, з підстав, передбачених положеннями пунктів 3, 9, 13 статті 141 ЦПК України колегія суддів не вважає за можливим покласти на позивача судові витрати заінтересованої особи, понесені нею у суді апеляційної інстанції, з міркувань недобросовісної поведінки представника його відокремленого підрозділу, якій брав участь при розгляді справи на підставі належного доручення, але не заявив про такі обставини суду та не надав документи, які підтверджують правовий статус підрозділу.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 384ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» - задовольнити, рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа - Южноукраїнське міське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Миколаївській області про скасування рішень комісії із соціального страхування та виплату матеріального забезпечення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова