Справа № 738/1173/18
№ провадження 2/738/4/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді Парфененко О.Я., з участю секретаря судового засідання Зубкович Н.Ф., представника позивача Рожка С.М., відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:

У липні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 жовтня 2010 року ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 30 червня 2018 року утворилась заборгованість у сумі 12154,91 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати, понесені при зверненні до суду.

30 серпня 2018 року від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшли: заява про розгляд справи за правилами загального провадження; відзив на позовну заяву; клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу; заява про призначення почеркознавчої експертизи. У відзиві відповідачка просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що нею не підписувався договір б/н від 14 жовтня 2010 року та будь-яких коштів за цим договором вона не отримувала; у заяві про призначення судової почеркознавчої експертизи відповідач просила поставити на вирішення експертизи запитання: «Чи виконаний підпис у договорі б/н від 14 жовтня 2010 року ОСОБА_2 .?» (т.1 а.с. 55-74).

Згідно з ухвалою Менського районного суду Чернігівської області постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 82-83).

19 квітня 2018 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, а також зазначає, що Заява разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів, відбитком печатки, Тарифами, розміщеними на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг, на підставі якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 та видано пластикову картку, відповідач користувався карткою - отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали, частково погашав заборгованість, що підтверджується випискою по картрахунку, фотом клієнта з карткою (т.1 а.с. 89-105, 133-142).

Ухвалами Менського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2018 року, 04 лютого 2019 року, 29 березня 2019 року було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «Чи виконано підпис на зворотній стороні документу, копія якого знаходиться в матеріалах справи на аркуші 7 - «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14 жовтня 2010 року» у графі «Клієнт дата 14.10.2010 Підпис» ОСОБА_2 або іншою особою?» (т.1 а.с. 200-202, т.2 а.с. 12-14, 81-84).

16 травня 2019 року до суду з експертної установи надійшло Повідомлення про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку із ненаданням оригіналу досліджуваного документу «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14 жовтня 2010 року» (т.2 а.с. 101-103).

20 червня 2019 року до суду надійшли Письмові пояснення представника позивача, у яких зазначено, що 14 жовтня 2010 року відповідачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, 25 лютого 2011 року відповідачкою підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», 25 квітня 2013 року відповідачка ОСОБА_2 отримала кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до липня 2016 року, яка була у подальшому перевипущена 29 листопада 2016 року на картку № НОМЕР_2 зі строком дії до січня 2020 року. Фактичне користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується виписками про рух грошових коштів по рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 (т.2 а.с. 132-142).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, які зазначені у відзиві.

Заслухавши сторони, дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов пiдлягає частковому задоволенню з наступних пiдстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом встановлено, що 14 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, який складається із підписаної відповідачем Анкети-заяви, Умов і Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, Тарифів банку, відповідно до яких відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також про наявність договірних відносин між позивачем та ОСОБА_3 свідчать надані позивачем Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою 25 лютого 2011 року, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29 листопада 2016 року (т.1 а.с. 198, т.2 а.с. 49).

Відповідачка ОСОБА_2 25 квітня 2013 року отримала кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до липня 2016 року, яка була у подальшому перевипущена 29 листопада 2016 року на картку № НОМЕР_2 зі строком дії до січня 2020 року (т. 1 а.с. 7-32, т.2 а.с. 57).

Посилання відповідачки на те, що вона не отримувала кредитну картку, не підписувала анкету-заяву спростовується наданим представником позивача фотознімками із зображенням ОСОБА_2 із кредитними картками, а також виписками по рахунках, довідкою (т.1 а.с. 163-172, т. 2 а.с 162-173).

Крім того зазначений кредитний договір недійсним не визнавався, ОСОБА_2 з такими вимогами до суду не зверталась, докази про те, що зазначений кредитний договір підписаний не ОСОБА_2 не надано.

Посилання відповідачки на відсутність оригіналу документа «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14 жовтня 2010 року», не спростовують наданих позивачем доказів про наявність договірних відносин між позивачем та ОСОБА_2 , а відтак не звільняють останню від виконання зобов`язань перед Банком.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідачка ОСОБА_2 порушувала зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно з Розрахунком заборгованості станом на 30 червня 2018 року відповідач має заборгованість у сумі 12154,91 грн., в тому числі: 4297,95 - заборгованість за кредитом, 6301,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 555,00 грн. - штраф (процентна складова) (Том 1 а.с. 5-6).

Вимога про стягнення на користь позивача 500,00 грн. - нарахованої пені не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Умовами договору, а саме згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., включаючи прострочення зобов`язань, передбачених пуктми 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 Умов і правил надання банківських послуг.

Так, вказаними положеннями визначено, що пеня це базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Як вбачається з наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14 жовтня 2010 року станом на 30 червня 2018 року, відповідачу з 01 березня 2014 року нараховувалася пеня щомісячно в твердих грошових сумах 50 та 100 грн.

Суд дійшов висновку, що визначення пені у твердій сумі, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, як передбачено положеннями частини 3 статті 549 ЦК України, не є пенею у розумінні закону, а тому вказані щомісячні нарахування не можуть бути стягнуті як пеня.

Також позивач просив стягнути з відповідача пеню і штраф, що відповідно до статті 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до п.1.1 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк» (Том 1 а.с. 38-39).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка станом на 30 червня 2018 року становить 11654,91 грн. та складається з 4297,95 грн. - заборгованості за кредитом, 6301,96 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1055,00 грн. - штрафу. З урахуванням положень частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1689,52 грн. в порядку розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись 549, 526, 530, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-82, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором від 14 жовтня 2010 року у розмірі 11654,91 грн. (станом на 30 червня 2018 року), яка складається з: 4297,95 грн. - заборгованості за кредитом, 6301,96 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1055,00 грн. - штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1689,52 грн. у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

Рішення у повному обсязі складено 03 липня 2019 року.

Суддя О.Я. Парфененко