Справа № 125/248/19
Провадження № 22-ц/801/1422/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 рокуСправа № 125/248/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Шемети Т.М., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року, постановлену суддею Хитрук В.М. в м. Бар, у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив переглянути судовий наказ Барського районного суду Вінницької області від 15.02.2019 у справі №125/248/19 про стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 його доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2019 та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року заяву задоволено частково, змінено судовий наказ, виключено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 192,10 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить винести нове рішення, яким зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції повинен був зменшити розмір аліментів на утримання дитини, оскільки за станом здоров`я ОСОБА_1 не може працювати, отримує мінімальну пенсію в розмірі 1497,00 грн. За вказаних обставин він не може платити прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щомісячно, який на даний час становить 813 грн та який зростає з червня місяця. Йому необхідно лікуватися, а крім мінімальної пенсії ніяких доходів він не має.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що 29.01.2019 ОСОБА_2 звернулася до Барського районного суду Вінницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

15 лютого 2019 року Барським районним судом Вінницької області видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2019 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 192,10 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання наказу у межах сплати платежу за один місяць.

07.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У заяві зазначив, що на підставі судового наказу з нього стягнено на користь держави судовий збір в розмірі 192,10 грн. Даний наказ відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України підлягає перегляду в зв`язку з нововиявленими обставинами, оскільки він є інвалідом ІІ групи, а у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю І та ІІ груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях. Крім того, судом невірно зазначено дату його народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу задоволено частково.

Змінено судовий наказ від 15.02.2019 виданий Барським районним судом Вінницької області у справі №125/248/19 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виключивши вимогу про з стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 192,10 грн.

В іншій частині судовий наказ від 15.02.2019 виданий Барським районним судом Вінницької області у справі №125/248/19 залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2019 та до досягнення дитиною повноліття.

Основними мотивами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не зменшив розмір аліментів, стягнутий з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 .

Як слідує із заяви від 07.03.2019, ОСОБА_3 звернувся до суду саме із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, а не з позовом про зменшення розміру аліментів.

У вказаній заяві ОСОБА_3 просив скасувати судовий наказ, посилаючись на те, що заявник є особою з інвалідністю ІІ групи та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. З приводу стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 ним нічого не зазначено.

Також із змісту ухвали слідує, що в судовому засіданні 25.04.2019 ОСОБА_3 не заперечував сплачувати аліменти на утримання сина, а заперечив лише щодо стягнення з нього на користь держави судового збору.

Тобто, питання зменшення розміру аліментів не було підставою заяви від 07.03.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, а саме, що боржник ОСОБА_1 зобов`язаний та не заперечує щодо сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , однак, заперечує щодо стягнення судового збору, оскільки він є інвалідом, а стягувач ОСОБА_2 в свою чергу не заперечує щодо скасування судового наказу в частині вимог про стягнення судового збору, прийшов до правильного висновку про часткове задоволення заяви.

При видачі судового наказу судом дотримано вимог ст. 161 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Отже, суд першої інстанції в силу вимог ст. 13 ЦПК України розгялунв вимоги по суті, а мотиви апеляційної скарги виходять за межі заяви, що унеможливлює розгляд вимог спору по суті.

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від доходу платника аліментів.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Тобто, ОСОБА_3 не позбавлений можливості для захисту своїх прав звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів із наведених ним в апеляційній скарзі підстав.

Виходячи із вищевикладеного, не мають правового значення для розгляду даної справи і відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 за станом здоров`я не може працювати, отримує мінімальну пенсію в розмірі 1497,00 грн, тому не може платити прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щомісячно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Т.М. Шемета

М.М. Якименко