справа № 208/1542/19
№ провадження 2/208/2178/19
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Пентраковської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за №208/1542/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

До суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, підставою закриття провадження у справі, є відмова позивача від позову, яка прийнята судом.

Суд приймає відмову ОСОБА_1 від позову та вважає, що провадження у цивільній справі підлягає закриттю.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1536,80 грн. Таким чином 50 відсотків вказаної суми, а саме: 768,40 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Таким чином, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатськи об`єднанням «Лекс Експерт» 01 березня 2019 року укладено договір про надання правової допомоги № 38-01/03-19, відповідно до умов та акту № 1 приймання-пердачі виконаних робіт та квитанції № МР.АВ210589ТОN_6079227 від 01 березня 2019 року якого гонорар адвоката за представництва інтересів по вказаній цивільній справі складає 3842 грн.

Таким чином, з урахуванням вимог ч.4 ст.137 ЦПК України та ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до стягненню з відповідачів підлягає сума, пов`язана з правничою допомогою адвоката, в розмірі по 1921 грн. з кожного.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 137, 142, п.4 ч.1 ст. 255, ст.ст. 260, 261, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Провадження по цивільній справі за № 208/1542/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - закрити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Кам`янське Дніпропетровської області, яке знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Москворецька, 14, повернути ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , сплачені згідно квитанції № МР_АВ210589ТОN_6121152 від 05.03.2019 року 50 відсотків судового збору в розмірі 768,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі по 1921 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Похваліта С. М.