Справа № 128/3846/14-ц
УХВАЛА

19 липня 2019 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі: Бутіній Г.В.,

за участю: представника позивача: Кухар О.І.,

відповідача: ОСОБА_1 , представника відповідача: ОСОБА_2 А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Саєнко Олени Борисівни по заяві представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по справі № 128/3846/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділ в натурі 1/2 частки майна, -

УСТАНОВИВ:

02.01.2019 року до провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по справі № 128/3846/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділ в натурі 1/2 частки майна.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 19.04.2019 вищезазначену заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання.

19.07.2019, через канцелярію суду, відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Саєнко О.Б. у даній праві, яка мотивована тим, що він вважає , що рішення ( заочне) Вінницького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2018 року не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконним і не обґрунтованим так, як винесене в порушення вимог статті 263 ЦПК України і підлягає скасуванню, а тому подав заяву через свого представника про перегляд даного заочного рішення суду.

Вказує, що 11 січня 2019 року суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б. отримавши заяву його представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення у справі за № 128 /3846 /14-к винесла ухвалу про її повернення мотивуючи тим, що : « судом беззаперечно установлено, що представником відповідача - ОСОБА_3 пропущений строк, установлений cт. 284 ЦПК, на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки копію повного тексту спірного заочного рішення ним було отримано за зазначеною ним адресою для листування 05.12.2018 року ( АДРЕСА_1 ); дану заяву про перегляд заочного рішення подано ним 02.01.2019 року». Він не погодившись з вище виказаною ухвалою судді Саєнко О.Б., подав через свого представника апеляційну скаргу на ухвалу суду, яка була скасована 04.04.2019 постановою Вінницького апеляційного суду та справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким, чином вважає, що Вінницький апеляційний суд своєю постановою підтвердив факт незаконності і не обґрунтованості винесеної ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 11 січня 2019 року.

Крім того, він особисто звернувся з письмовою заявою до судді Саєнко О.Б.,02 січня 2019 року через відділ прийому Вінницького районного суду Вінницької області про вручення відповідно до вимог ч. 4 ст. 272 ЦПК України судового рішення від 15 листопада 2018 року у справі за № 128 / 3846 / 14-к під розписку безпосередньо в суді у зв`язку з неотриманням даного судового рішення. Однак до цього часу він не отримав рішення суду.

Тому проаналізувавши всі винесені судові рішення судді Вінницького районного суду Саєнко О.Б. її відношення до нього як відповідача та його представника- адвоката Варчука А.Б. дійшов до висновку, що суддя Саєнко О.Б. прямо заінтересована у результаті розгляду справи за № 128 / 3846 / 14-к і всі судові рішення виносить на користь його колишньої дружини - позивачки ОСОБА_4 .

Вказує, що до деякого часу він не розумів позицію в даній справі судді ОСОБА_5 Б., однак після чергової зустрічі зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_4 і тривалим спілкуванням, яке переросло в негативну перепалку його дружина заявила йому наступне: « Я стільки заплатила судді що ти в Вінницькому районному суді нічого не доб`єшся і всі рішення будуть винесені на мою користь, я тебе пущу по миру і все в тебе заберу, будеш у

мене голий і босий, фірма буде моєю » . Під час даного спілкування були і інші

висловлювання зі сторони його колишньої дружини ОСОБА_4 , в тому що під головуванням судді ОСОБА_6 О.Б. я не отримаю законного та обґрунтованого рішення суду у цій справі.

У зв`язку з таким спілкуванням з його колишньої дружиною ОСОБА_4 , він зрозумів той факт, що ОСОБА_4 , настільки проплатила суд , тобто суддя отримала таку неправомірну вигоду - хабар що всі винесені до цього моменту судові рішення і наступні судові рішення, які будуть виноситись суддею Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко ОСОБА_7 , будуть виноситись на користь його колишньої дружини ОСОБА_4 , і у складі цього суду він не отримаю справедливого та законного рішення суду.

Також зазначає, що крім цієї заяви про відвід судді Саєнко О.Б., ним збираються усі винесені рішення суду у даній справі суддею Саєнко О.Б., а також листування з судом за її головуванням у справі, та готується заява за фактом винесених незаконних судових рішень, висловлювання його колишньої дружини ОСОБА_4 « про проплату суду », по поведінці та відношенню судді Саєнко О.Б ОСОБА_8 до мене та мого представника у справі ним готовиться письмова заява про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по вище зазначених обставинах щодо отримання можливої неправомірної вигоди - хабару суддею Вінницького районного суду чи будь-яким іншим працівником суду, які отримавши неправомірну вигоду - хабар стали на стороні його колишньої дружини ОСОБА_4 у цій справі і всі судові рішення прийнятті та приймаються суддею Вінницького районного суду Саєнко О.Б. виносяться на користь моєї колишньої дружини ОСОБА_4 - Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому Палатову С.О. ( за адресою : 29001, м. Хмельницький вул. Пилипчука, 28 ), в Вищу Раду Правосуддя, Генеральному Прокурору України, в Офіс Президента України по вище вказаним фактам щодо приватизації Вінницького районного суду Вінницької області та винесення неправомірних судових рішень за неправомірну вигоду - хабар.

Крім цього, зазначив , що з повідомлення йому його представником адвокатом Варчуком А.Б., який входить в реєстр адвокатів з надання безоплатної правової допомоги у Вінницькій області і який надає таку допомогу обвинуваченим у кримінальному провадженні у Вінницькому районному суді під головуванням судді Саєнко О.Б. , останній йому повідомив, що після подання ним апеляційної скарги на ухвалу Вінницького районного суду від 11 січня 2019 року та винесенням 04 квітня 2019 року постанови Вінницьким апеляційним судом у цій справі № 128/3846/ 14-ц суддя Саєнко О.Б. стала негативно відноситись до нього та стала перешкоджати в здійсненні захисту тих обвинувачених, яким адвокат Варчук А.Б. надає безоплатну правову допомогу. В зв`язку з цим він для себе зробив висновок що негативне ставлення судді ОСОБА_9 до його представника у справі - адвоката Варчука А.Б. також приводить до винесення незаконних судових рішень судом і в подальшому теж будуть виноситись такі рішення, а тому вважає, що порушуються принципи цивільного судочинства на верховенство права та на справедливий і неупереджений судовий розгляд справи.

Також , просив звернути увагу Вінницького районного суду Вінницької області на ту обставину, що знаходячись в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області громадяни, які перебували в приміщенні суду висловлювали негативні вислови в адресу судді Саєнко О.Б. щодо розгляду нею справ, саме затягування розгляду справ, безпідставні перенесення справ, тривале очікування на судовий розгляд справи та інші негативні висловлювання що винесення незаконних та необ`єктивних рішень суду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали заяву про відвід судді Саєнко О.Б. з підстав зазначених у неї, просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_10 заперечував проти задоволення заяви, оскільки вважає , що приведені в ній доводи є надуманими відповідачем та його представником, з метою затягування розгляду даної справи, яка перебуває у провадженні суду з 2014 року; суду зазначив, що спростовує факт того, що ОСОБА_4 зустрічалась із ОСОБА_1 та могла повідомити відповідачу таку брудну інформацію.

Заслухавши заяву відповідача про відвід судді , озвучену в судовому засіданні його представником , оглянувши матеріали цивільної справи №128/3846/14-ц , суд переконаний , що в ході розгляду вищевказаної цивільної справи , суддею Саєнко О.Б. дотримані правила суддівської етики; справа розглядалась суддею неупереджено та об`єктивно, суддя не отримувала від відповідача ОСОБА_4 неправомірної вигоди.

Отже, суд вважає, що підстав для відводу судді , передбачені ст. 36 ЦПК України, судом по даній цивільній справі не установлені.

Зокрема, суддя Саєнко О.Б. ні прямо, ні опосередковано не заінтересована в результаті розгляду даної цивільної справи, а також є не упередженою та об`єктивною.

Але, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд вважає, що заява про відвід судді повинна бути задоволена з наступних підстав.

Згідно положень, викладених в пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», убачається , що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини .

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Таким чином, на основі зазначеного вище можна зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Суб`єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості, є, наприклад, висловлювання голови суду по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу («Сандер проти Сполученого Королівства»); нереагування судді на расистські висловлювання присяжних («Ремлі проти Франції») тощо. Так, у рішенні у справі «Бушемі проти Італії» було визнано порушення суб`єктивного критерію неупередженості суддів, адже голова суду, в якому мала розглядатися справа, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі. З огляду на це ЄСПЛ наголосив, що судді при виконанні ними службових обов`язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При вирішенні, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає , що наразі при оцінці безсторонності судді по розгляду даної цивільної справи постав об`єктивний аспект.

Судом установлено, що у відповідача виникли сумніви в неупередженості судді Саєнко О.Б., також він вважає, що суддя Саєнко О.Б. отримала від позивача ОСОБА_4 неправомірну вигоду з метою ухвалення неправосудного рішення на користь останньої.

Тому, з метою виключення будь-яких сумнівів у учасників цивільної справи щодо об`єктивного та неупередженого її розгляду суддею Саєнко О.Б. та об`єктивності майбутнього рішення у даній справі, а також для забезпечення умов, за яких у будь-кого стороннього спостерігача не виникло б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суд приходить до висновку, що заяву відповідача про відвід головуючій судді слід задовольнити.

За таких обставин, суд вважає за необхідне передати матеріали справи до канцелярії Вінницького районного суду Вінницької області для визначення іншого судді, у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.39,40 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Саєнко Олени Борисівни по заяві представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по справі № 128/3846/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділ в натурі 1/2 частки майна, - задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 23.07.2019.

Суддя :