ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1390/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю: позивача ОСОБА_1

і його представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/27313/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2019 року (суддя Стефанишин С.Л., повне судове рішення складено 15 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького обласного академічного музично-драматичного театру імені М. Старицького про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача і його представника, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

16 листопада 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що з 13 серпня 2001 року він працював артистом драми 1 категорії в Хмельницькому обласному музично-драматичному театрі імені М. Старицького. Відповідно до наказу №32-к від 24 лютого 2012 року звільнений з роботи за прогул. У день звільнення роботодавець в порушення вимог ст. 47 КЗпП України не видав йому належним чином заповнену трудову книжку. Внаслідок особистого неприязного ставлення до нього з боку керівника отримати трудову книжку не міг, оскільки охороні було заборонено пропускати його до театру. 17 жовтня 2018 року після зміни керівництва театру він зміг звернутися з відповідною вимогою та отримати трудову книжку. Оскільки саме з вини роботодавця з 24 лютого 2012 року не міг отримати трудову книжку та офіційно працевлаштуватися, то має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тому, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 24 лютого 2012 року по дату прийняття рішення і допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2019 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення. Суд помилково визнав належним доказом акт про відмову від отримання трудової книжки від 29 лютого 2012 року, оскільки в його присутності такий акт не складався. Надане відповідачем повідомлення не підтверджує вручення йому саме листа від 24 лютого 2012 року про звільнення та необхідність з`явитися у відділ кадрів і бухгалтерію для отримання трудової книжки та проведення розрахунку. Суд не врахував, що у день звільнення він знаходився на роботі і роботодавець був зобов`язаний видати йому трудову книжку, чого не зробив. Обов`язок довести відсутність своєї вини покладається на відповідача.

У засіданні апеляційного суду позивач і його представник апеляційну скаргу підтримали.

Представник Хмельницького обласного академічного музично-драматичного театру імені М. Старицького не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 з 13 серпня 2001 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, займав посаду артиста драми 1 категорії. Відповідно до наказу №32-к від 24 лютого 2012 року позивач звільнений з роботи за прогул за п. 4 ст. 40 КЗпП України. При звільненні трудова книжка ОСОБА_1 не була видана, отримана ним 17 жовтня 2018 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При відмові в позові суд виходив із безпідставності позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

В силу ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Згідно з ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки, вина власника або уповноваженого ним органу у цьому, вимушений прогул, зумовлений затримкою видачі трудової книжки.

Із матеріалів справи вбачається, що роботодавцем після звільнення позивача вчинялися дії для надання йому можливості отримати трудову книжку.

На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач надав копію листа від 24 лютого 2012 року №133 про необхідність з`явитися у відділ кадрів та бухгалтерію театру для отримання трудової книжки та проведення остаточного розрахунку, надісланого позивачеві 24 лютого 2012 року рекомендованим листом та копію акта від 29 лютого 2012 року про відмову ОСОБА_1 від отримання трудової книжки, складеного за участю трьох осіб і затвердженого директором театру.

Наведені докази позивачем не спростовані. Вони є належними і допустимими у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Приєднані до матеріалів справи власноручні письмові пояснення ОСОБА_1 і показання свідка ОСОБА_3 у суді першої інстанції про те, що позивача не пропускали у приміщення театру 26 і 27 лютого 2012 року не спростовують факт надіслання роботодавцем листа 24 лютого 2012 року і факт відмови працівника від отримання трудової книжки 29 лютого 2012 року.

Тому, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставність визнання зазначених доказів належними.

На думку колегії суддів, такий тривалий період часу не отримання трудової книжки позивачем і не звернення за захистом свого порушеного права свідчить про його небажання її отримати.

У засіданні апеляційного суду позивач не заперечував того, що до 2018 року за отриманням трудової книжки не звертався по причині неприязних відносин з керівником Хмельницького обласного академічного музично-драматичного театру імені М. Старицького.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2012-2019 років працював, що підтверджується відомостями про суму заробітку для нарахування пенсії, наданими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Зважаючи на відсутність вини відповідача у затримці видачі позивачеві трудової книжки та вимушеного прогулу, зумовленого затримкою її видачі, доводи апеляційної скарги про безпідставність відмови в позові не заслуговують на увагу.

Апеляційна скарга не містить посилання на докази, які б спростовували висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 липня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай