Справа № 685/812/19
Провадження № 2/685/194/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи його тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , яку він придбав у відповідача на підставі договору купівлі-продажу квартири. Відповідач після продажу квартири зареєстрований за цією адресою, однак з 14.09.2016 року у ній не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, його особистих речей у квартирі немає і він не є членом сім`ї позивача. Через те, що в квартирі зареєстрований колишній власник ОСОБА_2 він не може оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, тому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, до суду повернувся конверт з судовою повісткою надісланий відповідачу з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Суд вважає можливим проводити розгляд справи у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 14.09.2016 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до довідки КП «Теофіпольське ВУЖКГ» від 22.04.2019 року та акту обстеження житлово-побутових умов від 23.05.2019 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , але за місцем реєстрації не проживає.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16).

У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації можливе, зокрема, або на підставі заяви самої особи, або на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, мають взаємні права та обов`язки, пов`язані спільним побутом. Оскільки, відповідач не надав суду доказів, що він є членом сім`ї власника, суд вважає необхідним при винесенні рішення керуватися положеннями ст.71, 72 ЖК України.

Оскільки суду не надано доказів, що відповідач відсутній за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_2 понад 6 місяців з поважних причин, зазначених в ст.71 ЖК України, суд вважає необхідним визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.383,391 ЦК України, ст.71, 72 ЖК України, ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів після проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий