Справа № 495/630/19
04 червня 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Боярського О.О.,
при секретарі: Акопян М.А.,
№ 495/630/19
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) збитків по несплаті аліментів за 2018 рік, -
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) та збитків по несплаті аліментів за 2018 рік та просить суд:
-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, суму збитків, у звязку із несплатою аліментів за 2018 рік у розмірі 1713,61 грн.
Позивач ОСОБА_1 склала письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки. Причини неявки суду не повідомив.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2019 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, враховуючи відсутність відзиву відповідача в порядку статті 280 ЦПК ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, в порядку заочного розгляду справи.
Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою (ч.2 ст. 281 ЦПК України).
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2016 року по справі № 495/9037/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 12).
Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3, серії НОМЕР_4 (а.с. 13-14).
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2018 року по справі № 495/1082/18 стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 12.02.2018 року.

На підставі вищезазначеного рішення суду Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 12.02.2018 року.

Постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08.05.2018 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 495/1082/18 від 24.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 12.02.2018 року.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

З розрахунку заборгованості від 18.01.2019 року АСВП № 56322483, складеного державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що загальна заборгованість по аліментам ОСОБА_2 по виконавчому листу № 495/1082/18 від 24.04.2018 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, станом на 31.12.2018 року становить 17684,34 грн.

Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Верховним Судом України в постанові від 1 червня 2016 року у справі N 6-535цс16 висловлена наступна правова позиція. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Враховуючи те, що дії державного виконавця з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів не визнані протиправними, розрахунок заборгованості по аліментам не скасована у судовому порядку та сума заборгованості по сплаті аліментів в судовому засіданні не оспорювалась відповідачем, суд приходить до висновку про можливість здійснити розрахунок розміру пені на підставі нарахованого державним виконавцем розміру аліментів, який підлягає сплаті відповідачем.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що станом на 18.01.2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 17684,34 грн. та з огляду на положення статті 196 СК України, якою передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Виходячи з предмету позову, позивачем окремо заявлено вимоги до відповідача про стягнення суми боргу з урахуванням інфляційних збитків та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 1713,61 грн.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають, насамперед, договірні правовідносини.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, оскільки виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Крім того, передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК не поширюється на трудові та сімейні правовідносини.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення суми інфляційних збитків та трьох відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов'язання є необґрунтованою, оскільки грошове зобов'язання відповідача, а саме обов'язок сплати аліментів на дітей, перед позивачем виникло не з договірних правовідносин, а на підставі рішення суду. Окрім того, зобов'язання щодо сплати аліментів виникає з сімейних правовідносин та регулюється спеціальним законодавством. Отже, до даного виду зобов'язання, в разі його порушення, правило ст. 625 ЦК України не застосовується, а отже в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) збитків по несплаті аліментів за 2018 рік підлягає частковому задоволенню, а тому суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 17684 грн. , в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Керуючись статтями 141, 195, 196 СК України, статтями 11, 625 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 82, 141, 247, 265, 280-289, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, АДРЕСА_2) про стягнення пені (неустойки) збитків по несплаті аліментів за 2018 рік задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, АДРЕСА_1) суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 17684 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк зі дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя