№ провадження 2/646/1699/2019
Справа № 646/7806/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.19 року м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суд м.Харкова Теслікова І.І., розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ «Банк Таврика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2016 року до Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, за результатами судового розгляду якої Червонозаводським районним судом міста Харкова 18.10.2016 року було ухвалено заочне рішення про задоволення позову ПАТ «БАНК «ТАВРИКА» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК «ТАВРИКА» заборгованість за кредитним договором у розмірі 534 922, 45 гривень та судовий збір у розмірі 8024, 00 гривень.

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.12.2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про перегляд вказаного заочного рішення було залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2018 року відхилено апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та залишено без змін рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного суду від 19.06.2019 року скасовано рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.10.2016 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 26.03.2018 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2019 року, вказану справу розподіллено в провадження судді Теслікової І.І.

В той же час, суддею Тесліковою І.І. розглядалась вищевказана заява представника відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.10.2016 року. Предметом розгляду вказаної заяви було саме скасування вказаного вище заочного рішення суду, яке в подальшому було скасоване Верховним судом.

Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом ч. 1, 2, 9 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

З урахуванням наведеного, з метою гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 1-19, 36, 39, 40, 41, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Заявити самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ПАТ «Банк Таврика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала судді не підлягає оскарженню.

Суддя І.І. Теслікова