У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019 Справа №607/12374/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.

представника боржника Данилевич А.Б.,

стягувача ОСОБА_1 ,

державного виконавця Польного Б.М.,

посадової особи органу державної виконавчої служби Банаха В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів №607/12374/17 від 06 березня 2019 року такими, що не підлягають до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчих листів: №607/12374/17 від 06 березня 2019 року, про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в розмірі 101402,93 грн. та три відсотки річних 10065,78 грн. та №607/12374/17 від 06 березня 2019 року, про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 1601,34 грн., такими, що не підлягають до виконання, оскільки вони видані помилково, а саме у зазначених виконавчих документах помилково вказано, що стягувачем є ОСОБА_3 та те, що її обов`язок перед ОСОБА_1 відсутній.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 07 лютого 2019 року Тернопільським апеляційним судом ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2018 року у справі № 607/12374/17 - задоволено частково. Оскаржуване рішення змінено, зменшено суму стягнення. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 101402,93 грн. та три відсотки річних в сумі 10065,78 грн.

06 березня 2019 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист, проте із зворотної сторони виконавчого документа вказано стягувача по-батькові ОСОБА_4 , інфляційних втрат в розмірі 101402,93 грн. та три відсотки річних - 10065,78 грн. На підставі даного виконавчого листа державним виконавцем 07.03.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58572445 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 інфляційних втрат в розмірі 101402,93 грн. та три відсотки річних 10065,78 грн. 13.03.2019 заявником сплачено заборгованість ОСОБА_1 на особистий її рахунок, що підтверджується квитанцією №58. Також, вказує, що 10.05.2019 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення з неї виконавчого збору на суму 11146,87 грн. на користь ОСОБА_3 , проте жодних коштів ОСОБА_3 вона не винна, оскільки рішенням суду вирішено стягнути кошти на користь ОСОБА_1 .

Також, зазначає, що 06 березня 2019 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 (із зворотної сторони виконавчого документа вказано ОСОБА_4 ) судових витрат в сумі -1601,34 грн. На підставі даного виконавчого листа державним виконавцем 07.03.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58572321 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 судових витрат в сумі 1601,34 грн. 23.05.2019 року заявником сплачено заборгованість ОСОБА_1 на особистий її рахунок, що підтверджується квитанцією №33. Вказує, що державним виконавцем стягуються кошти на користь ОСОБА_3 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, проте даній особі жодних коштів заявник не винна, оскільки рішенням суду вирішено стягнути кошти на користь ОСОБА_1 .

З цих підстав вважає вказані виконавчі листи не підлягають виконанню.

Представник боржника ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, викладених у ній. Також, вказала, що боржник самостійно сплатила кошти згідно рішення суду, тому обов`язку по сплаті виконавчого збору по виконанню виконавчих листів у неї немає.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила стосовно заяви ОСОБА_2 , просить відмовити у задоволенні заяви. Вказує, що у виконавчому листі допущена описка, про виправлення якої нею подано заяву до суду, проте наявність описки не значить, що ОСОБА_2 не мала перед нею заборгованості.

Державний виконавець Польний Б.М. та начальник Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Банах В.Д. в судовому засіданні заперечили стосовно визнання виконавчих листів №607/12374/17 від 06 березня 2019 року такими, що не підлягають до виконання, вказавши, що на даний час завершене виконавче провадження з виконання вищезазначених виконавчих листів. Виконавчі провадження були відкриті на підставі виконавчих листів, жодних підстав для повернення виконавчих листів стягувану не було, виконавчий збір було стягнуто у зв`язку з тим, що рішення суду підлягало до примусового виконання та боржником було сплачено кошти після видання виконавчих листів та відкриття виконавчого провадження. Тому вважають, що заява ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволено та стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 132 378,38 гривень та три відсотки річних в сумі 15 750,75 гривень.

На підставі зазначеного рішення суду 24 жовтня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист №607/12374/17 про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційних витрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати. Рішення суду від 19 квітня 2018 року набрало законної сили 19 жовтня 2018 року.

При примусовому виконанні виконавчого листа №607/12374/17, 29 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Палюх І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57518077 про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 інфляційні втрати в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних в сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати в сумі 1601,34 гривень.

Як убачається із Інформації про виконавче провадження №57518077 від 17 лютого 2019 року, виконавчий лист №607/12374/17 виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень надійшов у Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 24 жовтня 2018 року. Також, із вказаної Інформації про виконавче провадження вбачається, що 18 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Палюх І.М. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» до завершення розгляду справи апеляційним судом.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року змінено та зменшено суму стягнення, зокрема стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 101402,93 гривень та три відсотки річних в сумі 10065,78 гривень, в решті рішення суду залишено без змін.

15 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Палюх Іваном Михайловичем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/12374/17 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційних втрат в розмірі 132378,38 гривень, три відсотки річних у сумі 15750,75 гривень та понесені судові витрати у розмірі 1601,34 гривень.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 05 березня 2019 року виконавчий лист №607/12374/17 від 24 жовтня 2018 року визнаний таким, що не підлягає до виконання.

06 березня 2019 року видано виконавчі листи №607/12374/17 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1601,34 гривень понесених судових витрат та інфляційні витрати в розмірі 101402,93 гривень та три відсотки річних 10065,78 гривень, однак, на зворотній частині виконавчого листа стягувачем вказано ОСОБА_3 .

07 березня 2019 року постановою головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польним Б.М. було відкрито виконавче провадження № 58572445 з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 101402,93 гривень та три відсотки річних 10065,78 гривень.

Також, 07 березня 2019 року постановою головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польним Б.М. було відкрито виконавче провадження № 58572321, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1601,34 гривень понесених судових витрат.

10 травня 2019 року державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №5572445 винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута.

Згідно квитанції № 33 від 23.05.2019 року, ОСОБА_2 сплатила на рахунок отримувача ОСОБА_1 1601,34 грн. та згідно квитанції № 58 від 13.03.2019 року, ОСОБА_2 сплатила на рахунок отримувача ОСОБА_1 111470,00 грн.

Постановою головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польного Б.М. від 15 травня 2019 року закінчено виконавче провадження № 58572445.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що вказані у заяві обставини не свідчать ні про припинення обов`язку боржника перед кредитором, ні про те, що такі виконавчі документи були видані помилково, та не можуть виконуватись у подальшому.

Так, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; предявлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на предявлення цього листа до виконання.

Проте, про наявність цих обставин заявник не вказав у своїй заяві та таких обставин судом не встановлено під час розгляду заяви.

Доводи заявника про те, що вказані виконавчі листи не підлягають виконанню у зв`язку з тим, що у виконавчих документах вказано по-батькові стягувача « ОСОБА_7 » та заявник жодних коштів ОСОБА_3 не винна суд відкидаєяк необґрунтовані, оскільки виконавчі документи були видані на підставі рішень судів, згідно яких вирішено стягнути кошти на користь ОСОБА_1 , про що зазначено у даних виконавчих листах. Наявність будь-яких описок чи розбіжностей у виконавчих листах не може позбавити стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та такі питання вирішуються у порядку, передбаченому процесуальним законом.

Також, доводи заявника ОСОБА_2 що нею добровільно сплачено борг перед ОСОБА_1 та припинився обов`язок боржника спростовано здобутими доказами, оскільки, згідно квитанції № 33 від 23.05.2019 року та № 58 від 13.03.2019 року, грошові кошти сплачувались на рахунок ОСОБА_3 після того, як Тернопільським міськрайонним судом було видано виконавчі листи №607/12374/17 від 06.03.2019 року. Також, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 була присутня при оголошенні постанови Тернопільського апеляційного суду та їй було відомо про результат розгляду справи, проте заборгованість за судовими рішеннями була сплачена лише 13.03.2019 року та 23.05.2019 року. Тому, вказані обставини не є підставою для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Крім того, посилання представника заявника про безпідставне стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору згідно постанови державного виконавця від 10.05.2019 року, оскільки борг нею сплачено добровільно, не враховуються судом у зв`язку з тим, що рішення державного виконавця не є предметом розгляду у даній справі.

Згідно ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Case of Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, судом не встановлено визначених ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, а тому, суд приходить до переконання, що у задоволенні вимог про визнання виконавчих листів №607/12374/17 від 06 березня 2019 року такими, що не підлягають виконанню - слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 432, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів № 607/12374/17, виданих 06 березня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом, такими, що не підлягають виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 22 липня 2019 року

Головуючий суддяК. М. Грицай