Справа №751/4016/19
Провадження №2/751/993/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Клименко К.Є.,

з участю представника відповідача Шевченка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2019 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 9883,62 грн. за кредитним договором № б/н від 19.10.2012 року та судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.10.2012 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач по справі ОСОБА_1 . На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 11.11.2018 була направлена претензія кредитора до Другої чернігівської державної нотаріальної контори. 14.03.2019 до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 19.10.2012 становить 9883,62 грн., яка складається з наступного: 2867,00 грн.- заборгованість за тілом кредитом; 7016,62 грн. -заборгованість за простроченим тілом кредита, яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, суду пояснив, що відповідач ОСОБА_1 дійсно є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . На момент смерті ОСОБА_2 , у нього було відсутнє будь-яке майно, яке підлягало б успадкуванню, тому відповідач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, спадкова справа не заводилася, спадщину відповідач не отримував, і не може відповідати за зобов`язаннями померлого позичальника перед банком. Крім того, позивач порушив строк пред`явлення вимоги до спадкодавця, передбачений ст. 1281 ЦК України, що позбавляє його права вимоги.

Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.10.2012 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.11). Умови кредитування та обслуговування кредитної картки були змінені відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 12-45).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.10.2017 року (а.с.48).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 19.10.2012 року, станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість становить 9883,62 грн., яка складається з:

2867,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7016,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

У відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором.

При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений ст. 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини.

Згідно положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Разом з тим, положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в своїй постанові від 12 квітня 2017 року в цивільній справі № 6-2962.

11.11.2018 року позивачем була направлена претензія кредитора до Другої чернігівської державної нотаріальної контори (а.с.54).

Із відповіді Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 13.11.2018 року вбачається, що з моменту смерті боржника пройшло більше шести місяців, тому банк пропустив строк пред`явлення своїх претензійних вимог (а.с.55).

Встановлено, що позивачем заявлено вимогу до відповідача ОСОБА_1 , оскільки останній має право на спадкування та вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, адже постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

14.03.2019 року позивачем було направлено лист-претензію ОСОБА_1 , згідно якого зазначено, що заборгованість ОСОБА_2 становить 9883,62 грн. та повідомлено про необхідність сплати заборгованості.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК Українивипадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних заяв або клопотань з метою встановлення наявності спадкового майна та його вартості зі сторони позивача не заявлялось.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що після смерті боржника ОСОБА_2 залишилось будь-яке спадкове майно, в межах вартості якого в порядку ст. 1282 ЦК України можливо б було задовольнити вимоги кредитора, не визначено коло спадкоємців, не надано доказів, що відповідач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті позичальника ОСОБА_2 , а посилання на реєстрацію місця проживання відповідача за однією адресою з померлим, жодним чином не свідчить про те, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_2 та постійно проживав з померлим на час відкриття спадщини, вчинивши тим самим дії, що свідчать про її прийняття.

Крім того, позивач пропустив строки, встановлені ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, в межах яких кредитор може реалізувати своє право на пред`явлення вимог до спадкоємців, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч. 4 ст. 1281 ЦК України, банк позбавляється права вимог до спадкоємців померлого боржника.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача.

На підставі ст.ст. 526, 608, 1216-1223, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 80, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано

Повне рішення складене 26 липня 2019 року.

Головуючий - суддя І. В. Яременко