Справа № 452/3161/17 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/811/931/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_1 І ОСОБА_2 ., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Язи Самбірського району Львівської області померла його мати ОСОБА_6 .

За життя - 02 липня 2004 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким земельні ділянки згідно державного акта серія НОМЕР_1 , виданого на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 18. березня 2002 року №116 заповіла йому.

Відповідач ОСОБА_4 успадкувати земельні ділянки не має наміру, оскільки успадкувала майно матері, яке не охоплене заповітом.

Про існування заповіту він довідався лише у жовтні 2017 року, після чого звернувся з позовом до суду.

Також позивач зазначав, що є людиною з інвалідністю 2 групи, часто хворів, переніс операцію на серці.

З урахуванням зазначених обставин, просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 3 місяці.

Оскаржуваним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що 02 липня 2004 року його мама ОСОБА_6 склала заповіт, яким земельні ділянки згідно державного акта серія НОМЕР_1 , виданого на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 18 березня 2002 року №116 заповіла йому. Про існування заповіту він не знав і про заповіт його ніхто не повідомляв. Спірне майно на яке він претендує відповідачі не успадкували.

Просить скасувати оскаржуване рішення та поновити строк на прийняття спадщини.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду-справи.

27 червня 2019 року в розпорядження суду поступило клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи, у зв`язку із його зайнятістю в іншій справі, яке колегією суддів відхилено як необгрунтоване.

Відповідач ОСОБА_4 21 червня 2019 року подала відзив на апеляційну скаргу у якому зазначала, що необізнаність відповідача про існування заповіту не є поважною причиною для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення Самбірбького міськрайонного суду Львівської області від 07 серпня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що незнання про існування заповіту, а також необізнаність позивача про необхідність звернення до нотаріуса протягом шести місяців з дня смерті матері про прийняття спадщини, не є поважною причиною яка б об`єктивно заважала йому подати заяву про прийняття спадщини.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 в с. АДРЕСА_1 , Самбірського району Львівської області у віці 82 років, про що складено відповідний актовий запис № 30 від 19 липня 2004 року.

У власності спадкодавця перебували земельні ділянки площею 1,07 га на підставі Державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_1 .

За життя, а саме, 02 липня 2004 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким належний їй Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , виданого на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадмшістрації від 18 березня 2002 року №116 заповіла позивачу по справі ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно довідки №1427 від 17 жовтня 2017 року виданої виконкомом Воютицької сільської ради Самбірського району на момент смерті ОСОБА_6 проживала і була зареєстрована у житловому будинку АДРЕСА_1 разом із своєю дочкою ОСОБА_4 та внуком ОСОБА_8 (а.с.9).

У 2017 році до Самбірської державної нотаріальної контори звертався ОСОБА_3 , який доводиться сином спадкодавцеві, із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 , на що нотаріусом йому було відмовлено з огляду на пропуск шестимісячного строку з дня відкриття спадщини на подання заяви про прийняття спадщини.

У той же час, як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_4 спадкує майно матері ОСОБА_6 яке не охоплене заповітом від 02 липня 2004 року. Тобто, відповідачі не претендують на земельну ділянку площею 1,07 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в с АДРЕСА_1 Самбірського району, що посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , виданого на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадмшістрації від 18 березня 2002 року №116, а, він, відповідно, не претендує на інше майно, яке залишилося після смерті матерів і яке успадкувала його сестра ОСОБА_4 .

Оскільки ОСОБА_3 до 2017 року не знав про існування заповіту ОСОБА_6 на його користь, в силу свого віку та стану здоров`я своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не успадкували земельну ділянку площею 1,07 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в с. АДРЕСА_1 Самбірського району, то є підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на вказану земельну ділянку.

Вимоги ОСОБА_3 про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на інше майно яке не охоплено заповітом від 02 липня 2004 року не можуть бути задоволеними, бо зазначене майно успадковує ОСОБА_4 .

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення частково, рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 серпня 2018 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 серпня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк 2 (два) місяці для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 згідно заповіту від 02 липня 2004 року - земельної ділянки згідно державного Акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , виданого на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 18 березня 2002 року №116.

В решті вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 липня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.