Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 522/23036/15-ц

провадження № 61-21816св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року у складі судді Кічмаренка С. М. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Артеменка І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що 20 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір (вклад «Копілка дітям») № SAMDN8281, за умовами якого банк прийняв від ОСОБА_1 грошову суму (вклад) у розмірі 1 000,00 євро зі сплатою 7 % річних на строк до 12 місяців, відкрив особовий рахунок № НОМЕР_1 та видав електронну ощадкнижку № НОМЕР_2 . Відповідно до пункту 7 цього договору він був автоматично пролонгований та до основної суми вкладу додавалося 70,13 євро та 74,9 євро нарахованих процентів.

20 квітня 2011 року між цими ж сторонами укладений договір (вклад «Приват-вклад») № SAMDN0395, згідно із яким банк прийняв від позивача грошову суму (вклад) у розмірі 12 426,00 грн зі сплатою 7 % річних на строк 12 місяців, відкрив особовий рахунок № НОМЕР_3 та видав електронну ощадкнижку № 69551. 20 квітня 2012 року та 20 квітня 2013 року договір було автоматично пролонговано.

26 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір (вклад «Стандарт 6 міс») № SAMDN1880, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошову суму (вклад) у розмірі 15 000,00 доларів США зі сплатою 9 % річних, з перерахуванням їх на карту/рахунок № НОМЕР_4 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_5 . Договір містив умови автоматичної пролонгації.

24 квітня 2012 року договір (вклад «Стандарт 12 міс.») № SAMDN4189, за умовами якого банк прийняв від ОСОБА_1 вклад у розмірі 15 000,00 доларів США зі сплатою за користування коштами 8,5 % річних, відкрив особовий рахунок № НОМЕР_6 . Договір було автоматично пролонговано.

09 липня 2013 року між сторонами укладений договір (вклад «Стандарт 3 міс.») № SAMDN2373, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв від позивача грошову суму у розмірі 15000,00 доларів США, зі сплатою 6,5 % річних та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_7 . Умовами договору передбачено продовження його дії за умови неявки вкладника до банку.

30 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір (вклад «Депозит плюс на 12 міс.») № SAMDN7159,згідно з яким банк прийняв від позивача вклад у розмірі 85 006,98 грн зі сплатою 18 % річних, відкрив особовий рахунок № НОМЕР_8 . Умовами договору передбачена автоматична пролонгація.

18 березня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» заблокував рух коштів за особовими рахунками, зазначеним у договорах, які були укладені у відділеннях банку на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Вимоги позивача про повернення грошових коштів банком виконані не були.

На підставі зазначеного ОСОБА_1 просила суд розблокувати її особові рахунки та перевести обслуговування банківських вкладів до м. Одеси та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь проценти за користування коштами з 18 березня 2014 року; нараховані проценти річних за договорами № SAMDN0395, SAMDN7159 зарахувати на картковий рахунок НОМЕР_9 ; нараховані проценти річних за договорами банківських вкладів № SAMDN1880, SAMDN4189, SAMDN2373 зарахувати на картковий рахунок № НОМЕР_10 ; нараховані проценти річних за договором банківського вкладу № SAMDN8281 зарахувати на особистий рахунок цього вкладу.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Відновлено банківське обслуговування договорів банківських вкладів № SAMDN8281, № SAMDN0395, № SAMDN1880, № SAMDN4189, № SAMDN2373, № SAMDN7159, № SAMDN0395, шляхом розблокування особистих рахунків та переведення обслуговування вищезазначених депозитних рахунків до м. Одеси.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти за фактичну кількість днів користування вкладами (з 18 березня 2014 року) протягом дії вищезазначених договорів і нараховану суму процентів річних за договорами банківських вкладів:

- № SAMDN8281 - 157,82 євро, що в еквіваленті за курсом Національного банку України, встановленим на рівні 28,46 грн - 4 491,56 грн;

- за карт/рахунком № НОМЕР_10 - 10 144,27 доларів США, що в еквіваленті за курсом Національного банку України, встановленим на рівні 25,79 грн, еквівалентно 261 620,72 грн;

- за карт/рахунком № НОМЕР_9 - 38 391,92 грн;

- за рахунком «Бонус плюс» (карт/рахунок № НОМЕР_9 ) - 4 258,95 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконує умови договорів банківських вкладів та належні позивачу грошові кошти не повертає. Статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оригінали документів, які позивач отримала від відповідача на підтвердження своїх прав вкладника, пред`являла на першу вимогу представника відповідача під час судового засідання 26 вересня 2016 року, коли справа розглядалася по суті судом першої інстанції, а також під час перегляду справи в апеляційному порядку. Після вивчення наданих оригіналів документів від представника відповідача не надходило клопотання про подання оригіналу або завіреної його копії, також перегляд документів не викликав у представника відповідача жодного запитання по суті. Крім цього, суд першої інстанції у судовому засіданні 26 вересня 2016 року дослідив питання, чи зверталася ОСОБА_1 за отриманням компенсації за вкладами до Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» (далі - АНО «ФЗВ»), та було з`ясовано, що позивач таких дій не вчиняла й виплата грошових коштів за банківськими вкладами АНО «ФЗВ» їй не здійснювалася.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та її доводів

У квітні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції не дослідили наявні у матеріалах справи докази та дійшли передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову. При вирішенні спору суди не врахували правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1891цс15, та не застосували до спірних правовідносин положення частини першої статті 1058 та статті 1061 ЦК України.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначала, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а тому не підлягають скасуванню, у зв`язку із чим касаційна скарга банку має бути залишена без розгляду.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір (вклад «Копілка дітям») № SAMDN8281, за умовами якого банк прийняв від ОСОБА_1 грошову суму (вклад) у розмірі 1 000,00 євро зі сплатою 7 % річних на строк до 12 місяців, відкрив особовий рахунок № НОМЕР_1 та видав електронну ощадкнижку № НОМЕР_2 . Відповідно до пункту 7 цього договору він був автоматично пролонгований та до основної суми вкладу додавалося 70,13 євро та 74,9 євро нарахованих процентів.

20 квітня 2011 року між цими ж сторонами укладений договір (вклад «Приват-вклад») № SAMDN0395, згідно із яким банк прийняв від позивача грошову суму (вклад) у розмірі 12 426,00 грн зі сплатою 7 % річних на строк 12 місяців, відкрив особовий рахунок № НОМЕР_3 та видав електронну ощадкнижку № 69551. 20 квітня 2012 року та 20 квітня 2013 року договір було автоматично пролонговано.

26 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір (вклад «Стандарт 6 міс») № SAMDN1880, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошову суму (вклад) у розмірі 15 000,00 доларів США, зі сплатою 9 % річних з перерахуванням їх на карту/рахунок № НОМЕР_4 та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_5 . Договір містив умови автоматичної пролонгації.

24 квітня 2012 року договір (вклад «Стандарт 12 міс.») № SAMDN4189, за умовами якого банк прийняв від ОСОБА_1 вклад у розмірі 15 000,00 доларів США зі сплатою за користування коштами 8,5 % річних, відкрив особовий рахунок № НОМЕР_6 . Договір було автоматично пролонговано.

09 липня 2013 року між сторонами укладений договір (вклад «Стандарт 3 міс.») № SAMDN2373, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв від позивача грошову суму у розмірі 15 000,00 доларів США зі сплатою 6,5 % річних та відкрив особовий рахунок № НОМЕР_7 . Умовами договору передбачено продовження його дії за умови неявки вкладника до банку.

30 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір (вклад «Депозит плюс на 12 міс.») № SAMDN7159,згідно з яким банк прийняв від позивача вклад у розмірі 85 006,98 грн, зі сплатою 18 % річних, відкрив особовий рахунок № НОМЕР_8 . Умовами договору передбачена автоматична пролонгація.

18 березня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» заблокував рух коштів за особовими рахунками, зазначеним у договорах, які були укладені у відділеннях банку на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаям ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції № 174 передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року (провадження № 6-11цс14).

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач надала суду на огляд оригінали документів, які позивач отримала від банку на підтвердження своїх прав вкладника, за договорами від 20 квітня 2011 року № SAMDN8281, № SAMDN0395; від 26 жовтня 2012 року № SAMDN1880; від 24 квітня 2012 року № SAMDN4189; від 09 липня 2013 року № SAMDN2373; від 30 квітня 2013 року № № SAMDN7159.

Крім цього, у судовому засіданні, яке відбулося 26 вересня 2016 року, судом першої інстанції досліджено копію відповіді АНО «ФЗВ» від 21 травня 2015 року, з якої вбачається, що «по состоянию на 19 мая 2015 года ОСОБА_1 ... не обращалась в АНО «ФЗВ» с заявлением о согласии на приобретение прав(требований) по вкладам (счетам), открытым в кредитных учреждениях и компенсационные выплаты ей не осуществлялись».

Судом апеляційної інстанції, під час перевірки доводів апеляційної скарги банку, досліджено відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» на вимогу ОСОБА_1 усунути порушення її прав як вкладника та встановлено, що у своєму листі від 12 вересня 2014 року № 20.1.0.0.0У7-2-140905/1061 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив позивача про те, що відсотки за її депозитними договорами не нараховуються із квітня 2014 року, та повідомлено, що в той же час розблоковано її карткові рахунки.

Крім цього, на прохання позивача, її представник ОСОБА_2 05 грудня 2006 року відкрив в одеському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», «Італійський бульвар» депозит «Стандарт» на три місяці. У договорі, укладеному між ОСОБА_2 та банком, окремим пунктом зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» використовує факсимільне відтворення підпису Голови Правління, а також відтворення відбитку печатки ПАТ КБ «ПриватБанк» технічними друкованими засобами. Під час процедури відкриття ощадна книжка або сертифікат, або інший документ, що його замінює, йому видані не були, чек про проведення операції зарахування коштів не містить мокрої печатки банку та підпису касира. Проте проценти за цим депозитом регулярно нараховуються, що відображено на онлайн-сторінці сервісу «Приват24» та у SMS-повідомленнях, які приходять на фінансовий телефон.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що між сторонами були укладені договори банківського вкладу, а позивач внесла кошти на депозитні рахунки у ПАТ КБ «ПриватБанк». Доводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про відсутність оригіналів документів не ґрунтуються на встановлених судом обставинах.

Доводи касаційної скарги про те, що суди безпідставно взяли до уваги розрахунок заборгованості за процентами, не заслуговують на увагу, оскільки позивач не заявляла банку про відмову від продовження дії терміну вкладів, а тому вони відповідно до погоджених сторонами умов, автоматично неодноразово пролонгувалися, розрахунок процентів на кожний новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє у банку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без додаткових угод. ОСОБА_1 звернулася до банку із запитом про надання відомостей щодо розміру депозитних ставок, що діяли протягом терміну порушення. Однак у своїй відповіді від 04 листопада 2015 року № 20.1.0.0.0/7-20151030/1118 відповідач повідомив, що: «на жаль, ми не маємо можливості надати запитувану інформацію, так як жодним нормативно-правовим документом не передбачено та не визначено обов`язок Банку надавати дану інформацію». У зв`язку із цим позивач розраховувала заборгованість за процентами згідно з даними, отриманими з роздруківки договорів через систему «Приват24» напередодні порушення її прав і підкріпленими факсимільним підписом Голови Правління та відбитком печатки ПАТ КБ «ПриватБанк», відтвореного за допомогою технічних приладів.

Доводи касаційної скарги про те, що судами першої та апеляційної інстанцій не застосовані правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-1891цс15, не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини, з приводу яких вирішувався спір, стосувалися саме строкового банківського вкладу, у той час, як у цій справі предметом спору є безстрокові банківські вклади.

Інші доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судами доказів, висновків судів не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не встановила.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк