КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року місто Київ.

Справа 755/5289/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8991/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Лапчевської О.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року ( у складі судді Арапіна Н.Є., інформація щодо складання повного тексту відсутня)

в справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Державного підприємства « Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдніпротранс»,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернувсь ОСОБА_1 з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс».

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 ,17 травня 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу повернути до Дніпровського районного суду м. Києва для видачі судового наказу.

Зазначає, що постановлена ухвала є помилковою, висновок суду про ненадання доказів нарахування заробітної плати в період з 01.01.2014 року по 30.11.2018 року спростовується інформаційною довідкою з УПФУ в м. Києві, яка містить інформацію саме про нараховану заробітну плату.

Ухвалою від 10 червня 2019 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи не скористались свої правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Ухвалу про відкриття провадження усім учасникам справи було надіслано 10 червня 2019 року, як того передбачає ст. 361 ЦПК України. (а.с. 41).

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів скарги, перевіривши наявні в справі та надані суду докази, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з недоведеності та ненадання доказів нарахування заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 30.11.2018 року у розмірі 57 859 грн 53 к.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заявником на підтвердження заявлених вимог надано відомості УПФУ за звітні місяці за період з 2011 року по 2018 рік:

виписку за картковим рахунком за періоди з 01 січня 2014 року по 01 липня 2014 року (а.с. 6 на звороті аркуша);

виписку за картковим рахунком за періоди з 01 липня 2014 року по 01 грудня 2014 року (а.с. 6);

виписку за картковим рахунком за періоди з 01 січня 2015 року по 01 липня 2015 року (а.с. 7);

виписку за картковим рахунком за періоди з 01 липня 2015 року по 01 грудня 2015 року (а.с. 7 на звороті аркуша);

виписку за картковим рахунком за періоди з 01 січня 2016 року по 01 липня 2016 року (а.с. 8);

виписку за картковим рахунком за періоди з 01 липня 2016 року по 01 грудня 2016 року (а.с. 8 на звороті аркуша);

виписку за картковим рахунком за періоди з 01 січня 2017 року по 01 липня 2017 року (а.с. 9);

виписку за картковим рахунком за періоди з 01 липня 2017 року по 01 грудня 2017 року (а.с. 9 на звороті аркуша)

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За змістом ч. 1. ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано, щодо вимог не передбачених ст. 161 цього Кодексу, а також якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» роз`яснено, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником не надано доказів нарахування заробітної плати за період з 01.01.2014 року по 30.11.2018 року у розмірі 57 859 грн 53 к.

Довідка з УПФ з приводу подання звітності, щодо відрахування в пенсійний фонд коштів з нарахованої заробітної плати заявника не є документом , який виданий роботодавцем працівникові з приводу нарахованої ними та невиплаченої заробітної плати. Не надання заявнику такої довідки свідчить про можливе існування спору щодо розміру заборгованості з заробітної плати або права її отримувати у спірний період.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що заявником до заяви про видачу судового наказу додані саме ті документи, що безспірно підтверджують вимоги заявника.

Отже у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу не додано довідки, виданої роботодавцем про розмір нарахованої йому заробітної плати, висновок суду першої інстанції є обґрунтованим і законним.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що довідка УПФУ є достатнім доказом, який підтверджує безспірність вимог заявника, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування постановленої ухвали, оскільки вони є однобічним твердженням заявника та не узгоджуються з вимогами ст. 161 ЦПК України, відповідно до якої, в наказному провадженні розглядаються вимоги про стягнення заробітної плати нарахованої працівникові, але не виплаченої. До заяви про видачу судового наказу довідка роботодавця про нарахування працівнику заробітної плати за спірний період не долучена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Лапчевська О.Ф.

Іванченко М.М.