Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 .І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Крегул Іван Іванович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 13 червня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 червня 2019 року.

ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Крегул Іван Іванович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивачем заявлено вимогу про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем щодо звернення стягнення на майно, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вказаному позивач зазначає, що 26.08.2008 року між позивачем та АКБ «УКРСОЦБАНК» було укладено кредитний договір № 08/291/11. У зв`язку із певними обставинами у позивача виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору. 20.12.2017 року з сайту Міністерства юстиції України Березовський Є.В. дізнався про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович було вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності позивачу, а також про те, що приватним виконавцем Крегул Іван Іванович, на підставі виконавчого напису 08.12.2017 року було відкрито виконавче провадження № 55350168. Разом із тим позивач вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження йому не надходила.

Позивач, вважає що виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 грудня 2017 року в даній справі відкрито провадження.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, № 309 від 16.05.2018 матеріали справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у зв"язку із неможливістю суддею Лемак О.В. виконання повноважень судді, що зумовлено довготривалим лікуванням, про що свідчить заява судді Лемак О.В. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу, головуючим суддею визначено Олексія Васильовича Фазикош.

19 червня 2018 року від представника відповідача, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», надійшов відзив на позовну заяву.

05 вересня 2018 року, в даній справі було постановлено ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, належним чином завірених копій документів на підставі яких було здійснено виконавчий напис від 27 жовтня 2017 року за реєстровим номером 23654 за зверненням ПАТ «Укрсоцбанк». Витребувані докази надійшли до суду 27.09.2018 року.

Від ОСОБА_4 , 12.11.2018 року надійшла заява про уточнення підстав позову та позовних вимог «про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню».

Позивач вказує, що ПАТ «Укрсоцбанк», не надсилав на адресу позивача вимоги щодо дострокового повернення кредиту. Також зазначає, що стягувачем порушено п. 5 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Окрім того, згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яка має назву «Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження»: «…». Аналізуючи вищевказану норму закону у взаємозв`язку з п. 6 ч. 2 ст. 27 стягувач повинен був спершу зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, а вже через 30 днів має право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет обтяжень на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Позивач вказує, що у виконавчому написі нотаріуса включена сума заборгованості, яка виникла поза спливом строку позовної давності, а отже така сума не може вважатись безспірною. Відповідність розрахунків заборгованості, з урахуванням строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Також позивач заперечує щодо розміру суми заборгованості на яку було винесено виконавчий напис нотаріуса. Позивач вказує, що на дату вчинення виконавчого напису боржник заперечував вказаний кредитором розмір заборгованості, а у відповідача були беззаперечні докази, що свідчили про невизнання заборгованості боржником і які потребували з`ясування з боку відповідача. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11.09.2017 року по справі №308/5757/17 відкрито провадження по справі за позовом банку до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Дана справі наразі не розглянута, провадження триває. Отже спір щодо заборгованості, в тому числі і щодо розміру, наразі не вирішений судом.

Крім того, позивач вказує, що 17.05.2013 року за №121 Банк надсилав ОСОБА_4 вимогу про усунення порушень зобов`язання, прострочений платіж вже мав місце станом на 17.05.2013 року, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням річного строку з дня виникнення вимоги, як це передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат». Банк не надав нотаріусу доказів про те, що ОСОБА_4 отримував вимогу про усунення порушень від 27.06.2017 року. Сам ОСОБА_4 наполягає на тому факті, що він такої вимоги не отримував.

З урахуванням наведеного позивач просив визнати виконавчий напис вчинений 27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович та зареєстрований в реєстрі за №23654, таким, що не підлягає виконанню.

28 січня 2019 року від представника відповідача, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомляв.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Третя особа приватний виконавець Крегул І.І. в судове засідання з`явився, залишив вирішення позовних вимог на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.08.2008 року між позивачем ОСОБА_4 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 08/291/11. За умовами якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на умовах визначених цим договором. Надання кредиту здійснюється окремими траншами, зі сплатою 14 процентів річних та комісії, в розмірі та в порядку визначеному у Додатку №1 до договору в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 110 000, 00 доларів США. Повернення кредиту здійснюється періодично до 10 числа кожного місяця починаючи з грудня 2008 року та кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом вказано до 25 серпня 2018 року.

02.09.2010 року було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №08/291/11 від 26 серпня 2008 року, так було викладено в новій редакції 1.1 Підпункт 1.1.2 п. 1.1. Договору, щодо погашення Траншів кредиту. Окрім того, було встановлено процентну ставку на рівні 15,00 процентів річних.

05.08.2011 року між сторонами було укладено договір про внесення змін №3 до основного договору №08/291/11 у зв`язку з переходом кредитора на повне програмне забезпечення в ІБС «FlexCube».

05.11.2011 року між сторонами було укладено Договір по внесення змін №4 до Договору кредиту №08/291/11 26 серпня 2008 року щодо погашення заборгованості, згідно якого станом на дату укладення договору заборгованість становить 89444,83 долари США погашення якої буде здійснюватись до 10 числа включно кожного місяця, починаючи з 10 лютого 2013 року платежем у розмірі 704,3 дол. США щомісячно до 25 серпня 2023 року (останній платіж у розмірі 703,03 дол. США). Сторони домовились з 05.08.2011 року встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 14 процентів річних.

Боржник порушив взяті на себе договірні зобов`язання щодо погашення суми кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором.

27.06.2017 року банк за зазначеною у договорі адресою направив на ім`я позивача письмову вимогу за вих.№178/УСБ про те що Банк вимагає від позичальника у тридцяти денний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку. Також боржника було попереджено, що в разі не виконання вказаної вимоги Банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки (приміщення будівлі ЦПП а саме: приміщення поз. 1,2,3,4,5,6 частина приміщення 8, загальною пл. АДРЕСА_1 , 56 кв АДРЕСА_2 м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 ) відповідно до Закону України «Про іпотеку», шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Укладаючи договір кредиту №08/291/11 від 26 серпня 2008 року, сторони у пункті 7.2 договору погодили, що всі повідомлення за цим договором будуть вважатись зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом за зазначеними адресами ОСОБА_5 , або вручені особисто під розписку про отримання. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Тобто, укладаючи договір кредиту, сторони визначили, яким чином надсилаються письмові повідомлення та коли вони вважаються отриманими.

На підтвердження направлення позивачу досудової вимоги від 27.06.2017 року банк надав копію зазначеної вимоги, яка була направлена за вказаною в договорі адресою, копію рекомендованого повідомлення та копію вкладення у цінний лист, список №8997 згрупованих поштових відправлень цінного листа позивачу з датою поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача, із відміткою про поштове відправлення 29.06.2017 року, тобто таке повідомлення вважається надісланим.

Позивач не повідомляв банку про зміну місця проживання чи перебування.

27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 23654, про стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Нотаріус запропонував задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту №08/291/11 від 26 серпня 2008 року, та вказано що стягнення заборгованості проводиться за період з 17 травня 2016 року по 17 травня 2017 року. Сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом 89444,83 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 69 142, 36 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 158 587,19 дол. США та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, а боржник має право надавати нотаріусу свої заперечення з приводу заборгованості у відповідь на повідомлення іпотекодержателя про усунення порушень.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Так, пунктом 2.3 глави 16 Порядку передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Укрсоцбанк» 17.05.2013 року за №121 позивачу ОСОБА_4 як боржнику надсилалася вимога про усунення порушень зобов`язання, за договором кредиту №08/291/11 від 26 серпня 2008 року, в якій ставилася вимога перед ОСОБА_4 про погашення протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги просторочену заборгованість по відсотках та кредиту в розмірі - 7847,50 (сім тисяч вісімсот сорок сім) доларів США 50 центів, а в разі її непогашення в указаний строк, пред`явлена Банком вимога достроково погасити заборгованість по кредиту та відсотках станом на 17.05.2013 року в загальній сумі - 107767,70 (сто сім тисяч сімсот шістдесят сім) доларів СІІІА 70 центів. Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» попереджено ОСОБА_4 , що у такому випадку будуть вжиті заходи щодо звернення стягнення на передане в іпотеку майно в спосіб передбачений чинним законодавством та укладеним іпотечним договором.

Таким чином, вказана лист від 17.05.2013 року за №121 спростовує твердження представника ПАТ «Укрсоцбанк», про відсутність в такому вимоги про дострокове погашення всього кредиту, а тільки частини ( прострочених платежів).

Прострочений платіж мав місце станом на 17.05.2013 року, тобто починаючи з травня 2013 року, Банк був обізнаний про порушення свого права у зв`язку з несплатою боржником кредитної заборгованості.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору ? до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов`язань, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №08/291/11 від 26 серпня 2008 року, наданого ПАТ «Укрсоцбанк» на підтвердження розміру непогашеної позивачем заборгованості, який доданий до заяви про вчинення виконавчого напису, останнє погашення заборгованості за вказаним договором проведено ОСОБА_4 24.04.2013 року в сумі 500 дол. США на погашення нарахованих відсотків.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що зазначивши загальну суму заборгованості за договором кредиту №08/291/11 від 26 серпня 2008 року до стягнення у розмірі 158 587,19 дол. США, нотаріус зазначив період стягнення з 17 травня 2016 року по 17 травня 2017 року, що не відповідає дійсності.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №08/291/11 від 26 серпня 2008 року, наданого ПАТ «Укрсоцбанк» на підтвердження розміру непогашеної позивачем заборгованості, який доданий до заяви про вчинення виконавчого напису, вказаний розрахунок здійснено за період з 10.11.2008 року по 17 травня 2017 року.

Враховуючи, що жодного щомісячного платежу після квітня 2013 року згідно наданого банком розрахунку на виконання кредитного договору, позивач не вносив, суд приходить до висновку, що з дня виникнення у відповідача права вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 158 587,19 дол. США минуло більше трьох років, що виключає відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» можливість її стягнення за виконавчим написом нотаріуса.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицію Верховного Суду висловленого у справі №727/2027/16 - ц від 08 лютого 2018 року.

Отже, виконавчий напис вчинений нотаріусом у 2017 році більше ніж через 3 роки після виникнення права вимоги, яка вперше була направлена 17.05.2013 року, що є порушенням статті 88 Закону України «Про нотаріат». Та з урахування того, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, вказане свідчить про відсутність безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, виконавчий напис було вчинено 27.10.2017 року, однак ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.09.2017 року було відкрито провадження по справі №308/5757/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №08/291/11 від 26 серпня 2008 року в розмірі 158 587,19 дол. США, розгляд якої триває. Згідно штампу вхідної кореспонденції вказана позовна заява надійшла до суду 15.06.2019 року, позов датовано 31.05.2019 року.

Таким чином, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника також.

Наявність вказаного спору між сторонами виключає можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки в силу вимог ст. 88 ЗУ «Про виконавчий напис» суперечить одній з підстав для його вчинення а саме: безспірності заборгованості.

Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, поза межами строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» крім того, сума заборгованості не може вважатись безспірною, тому суд вважає за необхідне, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено,що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., тому вказані витрати по справі слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.256,257,261,265 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 2,10,76-81, 141, 263-265, 273,274,279 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Крегул Іван Іванович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 27 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович та зареєстрований в реєстрі за №23654.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суддя О.В. Фазикош