Справа № 640/7901/17
Провадження № 2/635/1350/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Назаренко О.В.

за участю секретаря Літінської Г.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_4 ,

представника третьої особи - Шевченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому визнати недійсними договори купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладені 07.08.2015р. між позивачем та ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; визнати недійсними договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, розташовані по АДРЕСА_2 , укладені 21.12.2015р. між позивачем та ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що влітку 2015 року у неї різко погіршився стан здоровя, у звязку з чим їй були необхідні гроші на лікування у розмірі 2000 доларів США. Оскільки вона була у вкрай важкому матеріальному стані, і таких коштів вона не мала, а в отриманні позики їй неодноразово відмовляли, вона звернулася за об`явою про надання грошових коштів у позику під заставу нерухомого майна. З цією метою вона зустрілася з незнайомим їй чоловіком та жінкою , які назвали себе ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , та пояснили, що менш ніж 8000 доларів США вона надати їй у позику не можуть, на що вона була змушена погодитися, оскільки розуміла, що більше їй гроші взяти ніде. Після того, які ОСОБА_8 передала їй оговорену суму, відразу пояснила, що для оформлення застави необхідні документи про оцінку нерухомого майна, тому вона передала їй документи на дім. Через три-чотири дні ОСОБА_8 з ОСОБА_3 повернулися та роз`яснили, які саме кошти пішли на проведення оцінки майна, у звязку з чим взяли у неї 3000 доларів США та 200 доларів за свої послуги. Позивач зазначає, що після отримання у борг 8000 доларів США вона написала лише розписку та на умовах усного правочину мала віддавати по 400 доларів США щомісячно ОСОБА_3 , однак вже у грудні зрозуміла, що таким чином вже не має можливості повертати грошові кошти, тож запропонувала закласти її другий дім за адресою АДРЕСА_2 її будинку АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_3 , чоловік ОСОБА_8 , запропонував їй закласти її дім у Циркунах ОСОБА_9 за 30000 доларів США, із яких розрахуватися за попередній борг перед ОСОБА_9 у розмірі 8000 доларів США, вивівши з-під застави її дім по АДРЕСА_1, а решту суми він планував вкласти у свій власний бізнеса за рахунок отриманих прибутків погасити борг перед з ОСОБА_9 та повернути їй дім у Циркунах . Позивач вказує, що ця пропозиція їй сподобалась і вона дала згоду. Того ж дня вони поїхали до нотаріуса для оформлення договору застави. Де знаходився нотаріус не пам`ятає, при оформленні договору застави були присутні ОСОБА_9 , ОСОБА_3 чоловік ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , жінка на ім`я ОСОБА_4 , нотаріус, ім`я якої вона не пам`ятає. При цьому ОСОБА_4 написала розписку, про те, що оформлювала зі мною завдаток на 30000 доларів США під заставу мого будинку у Циркунах , гроші ОСОБА_9 передав ОСОБА_3 , це бачили всі присутні, їй давали на підпис договори застави, копії яких вона не отримала. Крім того, зазначає, що в той день вона випадково залишила вдома окуляри і не могла прочитати зміст підписаних паперів. Але повністю довіряла ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , тому нічого підозрілого не помітила. Після того, ОСОБА_3 відвіз її додому. Позивач зазначає, що до травня 2017 року між нею та ОСОБА_3 і ОСОБА_8 . Були нормальні стосунки, вона постійно просила ОСОБА_3 віддати їй документи на дім, розташований у АДРЕСА_1, однак він під різними приводами відмовляв їй. Лише згодом вона дізналася, що під виглядом оформлення застави , її будинки були продані. Вказує, що просто не памятає та категорично заперечує укладання будь-яких правочинів 07 серпня 2015 року на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 стосовно відчуження будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу не укладала, а лише написала розписку на 8000 доларів США. Що стосується будинку за адресою АДРЕСА_2 , то вона взагалі вважала, що укладає договір застави, а не договір купівлі-продажу. Також позивач зазначає, що вказані правочини були укладені на вкрай невигідних для неї умовах, у звязку з тим, що надавши їй у борг 4800 доларів США., її було поставлено в залежність від певного кола осіб, які під різними приводами спонукали її до вчинення певних дій на свою користь. За таких обставин, позивач вважає, що зазначені договори купівлі-продажу будинків повинні бути визнані недійсними, оскільки вони підписані помилково, під впливом обману з боку відповідачів, з порушенням її волевиявлення. Позивач вважала, що підписує договір займу, а підписала договір купівлі-продажу. Зазначає, що її ввели в оману, користуючись похилим віком та вадами здоров`я, та шляхом обману та зловживання довірою заволоділи її майном. Тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними залишено без руху, надавши позивачу строк для виправлення недоліків п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно на будинок АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,159 га, які розташовані на АДРЕСА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2017 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Зобов`язано Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Череватенко О.М. (адреса: 61202, м. Харків, пр. Людвіга Свободи, буд. 35) надати суду: належним чином завірену копію договору купівлі-продажу будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер 2363 від 07.08.2015 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та копії всіх документів, що були підставою для посвідчення зазначеного договору; належним чином завірену копію договору купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,159 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , серія та номер 4800, від 21.12.2015 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та копії всіх документів, що були підставою для посвідчення зазначеного договору.

25 січня 2018 року від Андрійко О.В. , яка діє від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги, надійшли заперечення на позов, відповідно до яких вона просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , серія та номер 2363 від 07.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Череватенко О.М., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 та земельної ділянки НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_2 , серія та номер 4800 від 21.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Череватенко О.М., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Зазначає, що викладенні позивачем у своєму позові обставини суперечать оди одному, мають значні розбіжності, що викликає сумнів взагалі щодо їх наявності. Що ж стосується доказів на їх підтвердження так вони взагалі відсутні. Позивачка зазначає, що перебувала у безпорадному стані та потребувала лікування, на яке у отримала у борг грошові кошти. Однак, при цьому не вказує, якого саме лікування вона потребувала та ув`язку з чим вона потребувала на нього такої значної суми у розмірі 2 000 доларів США. Чумо вона взяла у позику таку велику суму у розмірі 4800 та у який спосіб літня безпорадна жінка розраховувала її повернути. Позивачкою не надано будь-якої медичної документації, яка б підтверджувала наявне в неї захворювання, діагноз та призначене у зв`язку з цим лікування. Також, позивачка зазначила, що ніде не могла отримати гроші у борг під заставу, однак не надає жодних доказів свого звернення до відповідних спеціалізованих установ, яким законом надане право на здійснення такої діяльності та доказів відмови їй у наданні кредитних коштів. Крім того, у своєму позові позивач спочатку зазначає про те, що наприкінці літа 2015 року вона взяла у борг 8 000 доларів США під заставу нерухомого майна (будинку) та передала правовстановлюючі документи на нього для проведення його оцінки, з метою оформлення договору, за яку розрахувалася у розмірі 3 000 тисяч доларів та 200 доларів США за отримані послуги. Потім позивач взагалі заперечує факт укладення нею у серпні 2015 року будь-яких договорів по відчуженню належного їй будинку по АДРЕСА_1 . В подальшому, позивач вказує, що цей договір було підписано нею під впливом обману з боку, оскільки вона вважала що укладає договір застави, при цьому вказаний договір укладений нею на вкрай невигідних для неї умовах. Вважає, що позивач жодним доказом не довела, що вона діяла у стані обману, так як саме і не доведено умисел відповідачем. Тому вважає що у задоволенні позову має бути відмовлено.

02 квітня 2018 року надійшла заява представник позивача ОСОБА_26 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , мотивуючи своє клопотання тим, що рішення у цій справі може вплинути на його права, оскільки спірний будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належить останньому.

Ухвалою Київського районного суду Харківської області від 23 квітня 2018 року клопотання задоволено. Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ).

Матеріали справи містять пояснення представника третьої особи ОСОБА_6 - адвоката Шевченко Дар`ї Станіславівни, відповідно до яких просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. 13 липня 2017 року ОСОБА_6 придбав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 , а також земельну ділянку, яка знаходиться за цією ж адресою. На момент укладення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, ОСОБА_6 не було відомо ані про розгляд даної справи в суді, ані тим більше про існування ухвали суду про накладення арешту на цей будинок та земельну ділянку під ним. Нотаріусом, у якого відбулося укладення договору купівлі-продажу, були здійснені всі заходи, спрямовані на перевірку наявності/відсутності обтяжень на даний будинок і земельку ділянку, будь-які відомості на той момент про це були відсутні. Продавцем ці відомості також не були повідомлені. Відповідно до даних Державного реєстру прав на нерухоме майно записи про обтяження на будинок та земельну ділянку були внесені лише 18.07.2018 року. Підставою для виникнення обтяжень стала постанова про арешт майна боржника №№54184480 від 18.07.2018 року, винесена Київським ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області. Тобто на час купівлі ОСОБА_6 даного нерухомого майна обтяження на нього не було накладено, про існування ухвали про накладення арешту він не знав і не міг знати. ОСОБА_6 є добросовісним набувачем даного будинку, він та його дружина перебували у шоковому стані коли дізналися про даний судовий процес, оскільки з часу купівлі будинку, нічого не підозрюючи, займалися його реконструкцією, ремонтом та облаштуванням прибудинкової території. Зазначає, що в позові позивач вказує на те, що 13 травня 2017 року їй зателефонував її онук ОСОБА_27 і повідомив, що його намагаються виселити невідомі з будинку АДРЕСА_2 . Однак, ОСОБА_6 приблизно у 20-тих числах травня 2017 року разом із дружиною та ОСОБА_28 , який є його довіреною особою та другом, оглядали будинок. Будинок демонстрував ОСОБА_27 , онук позивача. На початку червня 2017 року відбувся повторний огляд будинку разом із ріелтером ОСОБА_29 . Будинок демонстрував ОСОБА_27 та ОСОБА_3 . Характер їх відносин був дружній та теплий, тобто вони були в нормальних відносинах, діяли злагоджено та намагалися продати будинок. Виїжджав з будинку ОСОБА_27 по своїй волі, пропонував залишити квіти, різноманітні прилади, тощо. ОСОБА_6 вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Вважає, що із матеріали справи вбачається, що будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою АДРЕСА_2 , вибули із власності позивача за її волею, згодою і оплатно.

06 листопада 2018 року надійшов відзив на позовну заяву представника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - адвоката Андрійко О.В., відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2018 року в задоволені клопотання третьої особи про роз`єднання позовних вимог та направлення виділеної справи за підсудністю відмовлено.

Передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , 3-я особа ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2018 року прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Назаренко Олега Володимировича цивільну справу №640/7901/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2019 року клопотання представника відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 - Андрійко О.В. про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №640/9149/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними задоволено. Скасувано заходи забезпечення позову по цивільній справі № №640/9149/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_6 про визнання правочинів недійсними, які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 червня 2017 року у виді накладення арешту на нерухоме майно на будинок АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,159 га, які розташовані на АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі, надавши аналогічні пояснення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засідання позов не визнав, проти задоволення позову заперечував, пояснив, що він придбав у ОСОБА_1 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 саме за договором купівлі-продажу, Однак проживати у даному будинку не має можливості, оскільки в даному будинку проживає позивача. А тому, зважаючи на її похилий вік, він не ставить питання про її виселення.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала у повному обсязі, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наданий раніше відзив на позов.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала у повному обсязі, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наданий раніше відзив на позов.

Представник відповідачів ОСОБА_5 . Та ОСОБА_4 - Андрійко О.В. в судовому засідання позову не визнала у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні наведеним в відзиву на позов.

Представник третьої особи ОСОБА_6 - адвокат Шевченко Д.С., в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні наведеним у письмових поясненнях.

Суд, вислухавши сторони, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину реєстровий №3-286 від 03.02.1009 року, виданого 8 Харківською державною нотаріальною конторою на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване у КП «Харківське міськБТІ» 25.02.2009 року.

07 серпня 2015 року укладено договір купівлі-продажу ѕ частин житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Череватенко О.М., реєстровий №2359.

Договір підписаний обома сторонами, які своїм підписом підтвердили, що зі змістом договору ознайомлені ще до його підписання, розуміють його правові наслідки, заперечень щодо його умов не мають.

Перед посвідченням договору відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за відповідним зверненням власника майна ОСОБА_1 право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 07.08.2015 року за №10716856.

Як вбачається із договору продаж за домовленістю сторін вчиняється за 448295,25 грн., які продавець отримала від покупця до підписання цього договору, та зазначила своїм підписом, що вона підтверджує факт повного розрахунку за продану частку житлового будинку.

В матеріалах справи міститься довідка про стан сім`ї зареєстрованих в спірному житловому будинку , видана ОСОБА_1 , отримання якої необхідне при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна, а надання її нотаріусу підтверджує намір ОСОБА_1 саме на продаж належного їй майна.

Матеріали справи містять оцінку вказаного будинку, проведення якої є обов`язковою при оформленні договору купівлі-продажу для визначення дійсної його вартості.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 усвідомлювала, що укладає саме договір купівлі-продажу майна,

Після посвідчення договору купівлі-продажу ОСОБА_5 зареєструвала право власності на ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

07 серпня 2015 року укладено договір купівлі-продажу ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Череватенко О.М., реєстровий №2363.

21 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Череватенко О.М., реєстровий №4800. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка одночасно відчужується з будинком, площею 0,1590 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Продаж вказаного житлового будинку за домовленістю сторін вчинено за 607230 грн., які продавець отримала від покупця до підписання цього договору, та зазначила, що своїм підписом під цим договором підтверджує факт повного розрахунку за продану частку житлового будинку.

В матеріалах справи наявна посвідчена заява чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_32 від 21.12.2015 року, в якій він надає згоду на купівлю будинку та земельної ділянки у с. Циркуни та підтверджує, що кошти, які витрачені на придбання цього майна, є їх спільною сумісною власністю.

Згідно довідки Циркунівської міської ради від 18.12.2015 року № 1458, в будинку АДРЕСА_2 зареєстрованих осіб немає, малолітні чи неповнолітні діти не проживають та не зареєстровані. Вказана довідка була отримана ОСОБА_1 . Отримання вказаної довідки є необхідним для укладення договору купівлі- продажу нерухомого майна, а надання її нотаріусу підтверджує спрямованість намірів ОСОБА_1 саме на продаж належного їй майна.

Відповідно до змісту купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2015 року, що зареєстрований в реєстрі за № 4800, ОСОБА_1 (Продавець) передала у власність ОСОБА_4 (Покупця), а покупець прийняла земельну ділянку площею 0,1590 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Продаж було вчинено за вчинено за 105683, 30 грн., які продавець отримав від покупця до підписання цього договору, та зазначила, що своїм підписом під цим Договором вона підтверджує факт повного розрахунку за продану частку житлового будинку

На замовлення ОСОБА_1 була проведена оцінка вказаного будинку та земельної ділянки, проведення якої є обов`язковою при оформленні договору купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки, для визначення дійсної їх вартості.

Крім того, 21.12.2015 року о 15:02 приватним нотаріусом Череватенко О.М. за заявою ОСОБА_1 від 21.12.2015 року, здійснено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний витяг було зроблено з метою підтвердження права власності ОСОБА_1 на вказаною земельну ділянку з метою подальшого її відчуження. Також за заявкою ОСОБА_1 було зроблено витяг з Державного земельного кадастру.

В матеріалах справи мається заява нотаріусу від ОСОБА_1 від 21.12.2015 року про відсутність прав третіх осіб на будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , підписана ОСОБА_1 , витяг державного земельного кадастру про земельну ділянку, розташовану за адресою в АДРЕСА_2 , наданий на заяву ОСОБА_1 ..

Також матеріалів справи містять витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого видно, що стосовно права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку в с. Циркуни було відкрито реєстр 11 грудня 2015 року державним реєстратором Харківського районного управління юстиції Харківської області Радіоновим О.С.

Всі ці дії необхідні для здійснення правочинів купівлі - продажу земельної ділянки та будинку.

Отже, на думку суду, зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 усвідомлювала, що укладає саме договір купівлі-продажу майна та земельної ділянки, та спрямованість її намірів на реальне настання наслідків, зумовлених цими договорами. Договорами купівлі-продажу встановлено, що позивач отримала кошти в повному розмірі.

Тож, матеріалами справи встановлено, що сторонами визначено предмет договору, ціну, за явкою вчиняється продажу та кошти, які продавець отримала до підписання договорів, сторони в договорах обумовили істотні умови при укладенні договорів, а тому підстави, передбачених ст. ст. 229-230 ЦК України для визнання оспорюваного договору недійсним, відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин. помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин вчинений під приводом обману є оспорюваним.

Відповідно до п. 20 вказаної постанови правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним, повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правого значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року за № 6- 93цс16, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного та ін.

Позивачем не доведено, що вона діяла у стані обману, а також не доведено і намір відповідачів.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його .нотаріального посвідчення, крім випадків, установлених законом.

В матеріалах справи відсутній нотаріально посвідчений договір застави. Отже, сукупність письмових доказів спростовує твердження позивача про те, що вона вважала, що підписує договори застави, а не договори купівлі-продажу.

Суд дійшов висновку, що позивач мала намір на укладення саме договорів купівлі-продажу, усвідомлювала їх зміст на наслідки.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Згідно ст. 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а також якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі "ОСЯГЛИ згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

З роз`яснень, викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України), сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені ст. 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

З огляду на викладене суд не може вважати доведеними обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, отже в задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись ст .ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265ЦПК України, -

ВИРІШИІВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються.

позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 , м. Харків АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 ;

відповідач - ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 ;

відповідач - ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , останнє зареєстроване місце проживання АДРЕСА_6 ;

третя особа - ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ;

представник третьої особи- Шевченко Дар`я Станіславівна , РНОКПП: НОМЕР_7 , м. Харків , вул. Тверська, 54 .

Повний текст рішення виготовлено 22 липня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Назаренко