КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1007/19
Провадження № 2/488/1003/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

11.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовної заявою в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на земельну ділянку загальною площею 0,08 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог пояснила те, що 10.10.1996 року її мати, ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Жовтневої районної держадміністрації Миколаївської області від 04.10.1996 року № 563-Р отримала державний акт про право приватної власності на землю розміром 0,08 га серії НОМЕР_1 . Земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Землю було передано для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку. Зовнішні межі земельної ділянки визначено та затверджено відповідно до плану. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 797.

18.08.2000 року між нею, ОСОБА_1 , та матір`ю було укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Луда В.М. договір дарування, зареєстрований в реєстрі за № 2288, за яким ОСОБА_3 , подарувала їй, житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . Тобто, цей житловий будинок знаходиться на вищезгаданій земельній ділянці. Договір про перехід права власності на земельну ділянку оформлено не було, тому що вона вважала, що з переходом права власності на будинок переходить і право власності на земельну ділянку, що не потребує документального оформлення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати, ОСОБА_3 , померла.

За життя матір`ю складено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, є молодша сестра позивача - відповідач, ОСОБА_2 .

Її сестра, разом з родиною переїхала до Італії близько 20 років тому. З того часу вони не підтримують зв`язок. Позивачу відомо, що вона приїздила до м. Миколаєва, прийняла спадщину за заповітом після смерті матері у вигляді будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , а пізніше продала його.

На підставі того, що дане питання не можливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернулась до суду.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Від стягнення судового збору з відповідача відмовилась.

Відповідач та її представник надали заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.10.1996 року мати позивача, ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Жовтневої районної держадміністрації Миколаївської області від 04.10.1996 року № 563-Р отримала державний акт про право приватної власності на землю розміром 0,08 га серії НОМЕР_1 . Земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Землю було передано для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку. Зовнішні межі земельної ділянки визначено та затверджено відповідно до плану. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 797.

18.08.2000 року між нею, ОСОБА_1 , та матір`ю було укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Луда В.М. договір дарування, зареєстрований в реєстрі за № 2288, за яким ОСОБА_3 , подарувала їй, житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . Тобто, цей житловий будинок знаходиться на вищезгаданій земельній ділянці. Договір про перехід права власності на земельну ділянку оформлено не було, тому що вона вважала, що з переходом права власності на будинок переходить і право власності на земельну ділянку, що не потребує документального оформлення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , померла.

За життя матір`ю складено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, є молодша сестра позивача - відповідач, ОСОБА_2 .

Відповідач, разом з родиною переїхала до Італії близько 20 років тому. З того часу вони не підтримують зв`язок. Позивачу відомо, що вона приїздила до м. Миколаєва, прийняла спадщину за заповітом після смерті матері у вигляді будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , а пізніше продала його.

Відповідно до ст. 120 ЗК Україн та ст. 377 ЦК України, що діють на теперішній час, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до підпункту ґ п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК (2768-14) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Крім того суд вважає, що сторони при укладенні договору дарування будинку усвідомлювали, що передається у власність і земельна ділянка, тому що нотаріус роз`яснив цю обставину сторонам та сторони були згодні з переходом права власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. 7 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки зберігають право на ці ділянки.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Пункт 2 ст. 158 Земельного кодексу України передбачає, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Отже, право власності на земельну ділянку до позивача перейшло разом з переходом права власності на житловий будинок 18.08.2000 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 206, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: не відомо, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ).

Суддя Я.А. Чернявська