Номер провадження: 22-ц/813/5603/19
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м.Одеси від 27 березня 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25.05.2011 року у розмірі 14999,38 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивувало тим, що 25.05.2011 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно з умовами якого за рішенням банку йому було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок у розмірі 5000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим станом на 25.11.2018 року перед банком виникла заборгованість у розмірі 14999,38 грн. яка складається з тіла кредиту 3526,82 грн., процентів 4356,29 грн., пені 5925,82 грн. та штрафів 500 та 690,45 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м.Одеси від 27.03.2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», суд помилково дійшов зазначеного висновку, посилаючись на наступне.

Відповідно до укладеного договору №б/н від 25.05.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості кредиту, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25.11.2018 рокумає заборгованість перед банком у розмірі 14999,38 грн., яка складається з тіла кредиту 3526,82 грн., процентів 4356,29 грн., пені 5925,82 грн. та штрафів 500 грн. та 690,45 грн.

В підтвердження позовних вимог АТ КБ «Приватбанк»надано належні та допустимі докази в розумінні ст.ст.77, 78 ІІПК України, а саме кредитний договір, підписаний особисто відповідачем; розрахунок заборгованості станом на 25.11.2018р.

Проте, суд першої інстанції не прийняв до уваги надані АТ КБ «Приватбанк»письмові докази, не надав їм оцінку в порядку ст.89 ЦПК України, при цьому в оскаржуваному рішенні зазначив, що між сторонами не погоджені умови договору, оскільки тарифи, довідка про умови кредитування та Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві.

Згідно із визначенням, яке міститься в ст.633 ЦК України, договори, які укладаються

Банком з фізичними особами є публічними. Також частинами 2 та 3 ст.633 ЦК України

передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх

споживачів.

Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ч.1 ст.634 ЦК України, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений кредитний договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).

Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідач визнав факт користування кредитним лімітом.

При розгляді справи суд апеляційної інстанції враховував, що згідно з випискою про рух коштів відповідач активно користувався кредитним лімітом, а главою 71 ЦК України не передбачено надання безоплатного кредиту фінансовою установою - Банком, тому перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог всупереч вимогам статей 263 - 264 ЦПК України не навів мотивів, з яких не перевірив інформацію, що міститься у розрахунку про заборгованість.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік №578/5) згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені

касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і

касових чекових книжок.

У постанові НБУ №705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо». Таким чином, ПриватБанком надані суду саме первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за Кредитним договором.

Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі.

Отже, є доведеним факт укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання

банківських послуг та Тарифів.

Згідно зі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник

зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними

особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється

договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк

самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Згідно зі ст.48 Закону надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком

передбачених законом випадків.

Виходячи з даної норми закону - кредитний договір є двостороннім та оплатним, де

оплатою за користування кредиту є сплата відсотків.

У відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положення ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що

породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення яке набрало законної сили.

Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 10.06.2015 р. у справі № 6-449пс15.

Статтею 629 ЦПК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання

сторонами.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом

мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись

іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що відповідач не оскаржував кредитний договір, навпаки, погодився з ним, що підтверджується його особистим підписом в договорі та сплатою за користування кредитом в період часу з 2011 р. по 2017 р. (даний факт підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який не спростовано відповідачем).

Підписуючи кредитний договір, ОСОБА_1 погодився з ціллю його використання, встановленими умовами кредитного договору.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районним судом викладені обставини з`ясовано неповно, висновок суду не відповідає встановленим обставинам, неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставами для скасування судового рішення.

Вимоги позивача, на думку колегії суддів, є доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 27 березня 2019 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д) заборгованість у розмірі 14999,38 грн. за кредитним договором № б/н від 25.05.2011 року, яка складається з наступного

3526,82 грн. - тіло кредиту;

4356,29 грн. - відсотки за користування кредитом;

5925,82 грн. - пеня;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг

500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

690,45 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д) судові витрати у розмірі 4405,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 25 липня 2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький