Постанова

Іменем України

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 145/420/16-ц

провадження № 61-26368св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи 1 - Гніванська міська рада,

треті особи 2 - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року в складі колегії суддів: Медяного В. М., Матківської М. В., Сопруна В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Гніванська міська рада, ОСОБА_3 , про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що їй на праві часткової власності належить 23/100 частини будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 05 липня 1983 року, посвідченим виконуючим обов`язки секретаря виконавчого комітету Гніванської міської ради та зареєстрованим у Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації 22 червня 1986 року в книзі № 5 за реєстром № 143.

Інших 23/100 частини будинку належить на праві часткової власності ОСОБА_2 , а 54/100 частини - ОСОБА_3 .

До ОСОБА_3 вона ніяких претензій не має, оскільки погодила йому межі земельної ділянки і він отримав Державний акт на земельну ділянку в розмірі 0,1 га, ніяких перешкод їй не чинить.

Загальна ж площа земельної ділянки відповідно до інвентарної справи бюро технічної інвентаризації становить 0,2105 га.

Вона і відповідач мають у спільному користуванні двір і частину земельної ділянки, загальною площею 0,1105 га.

20 квітня 2001 року вона і відповідач уклали угоду про спільне конкретне користування земельною ділянкою. Загальна площа спільного двору складає 81 кв. м.

Однак, через деякий час ОСОБА_2 почав чинити їй перешкоди у користуванні загальним подвір`ям без її згоди встановив металевий гараж, тримає без прив`язі свою собаку, чим порушує її права як співвласника частини будинку.

Враховуючи те, що державних актів на землю позивач з відповідачем не отримали, з урахуванням уточненої позовної заяви, встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1105 га, що розташована по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно варіанту № 4 (додаток № 5) висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 січня 2017 року № 321 складеного товариством з обмеженою відповідальністю «Подільським центром судових експертиз» (далі - ТОВ «Подільським центром судових експертиз») згідно з яким ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 513 кв. м зазначеною у висновку червоним кольором, а відповідач ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 513 кв. м зазначеною у висновку зеленим кольором. Сторони спільно в рівних частках користуються земельною ділянкою площею 79 кв. м. зазначеною у висновку фіолетовим кольором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1105 га, що розташована по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно варіанту № 2 (додаток № 3) висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 січня 2017 року № 321 складеного ТОВ «Подільським центром судових експертиз» згідно з яким ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 500 кв. м зазначеною у висновку червоним кольором; ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 500 кв. м. зазначеною у висновку зеленим кольором.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно користуються земельною ділянкою площею 105 кв. м зазначеною у висновку фіолетовим кольором.

Зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок перенести паркан, який розмежовує земельні ділянки виділені в користування йому та ОСОБА_1 відповідно до варіанту № 2 (додаток № 3) висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 січня 2017 року № 321 складеного ТОВ «Подільським центром судових експертиз».

Невід`ємною частиною рішення суду вважається варіант № 2 додаток № 3 висновку земельно-технічної експертизи № 321 від 30 січня 2017 року складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз».

Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визначити порядок користування земельною ділянкою між сторонами за 2 варіантом експертизи, обґрунтовуючи своє рішення тим, що при застосуванні варіанту розподілу № 4 у ОСОБА_2 буде відсутня можливість проїзду транспортними засобами для обробки земельної ділянки, що залишається в його користуванні (городу) та проїзду асенізаційної техніки до вбиральні, яка знаходиться на ній, тоді як у ОСОБА_1 така можливість є як при другому, так і при четвертому варіанті, визначеного експертизою № 321. ОСОБА_2 погоджується перенести паркан за власний рахунок, а тому застосування даного варіанту порядку користування не створить для позивачки додаткових труднощів, її права в даному випадку не порушуються.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2017 року скасовано, позов задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1105 га, що розташована по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно варіанту № 4 (додаток № 5) висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 січня 2017 року № 321 складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» згідно з яким ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 513 кв. м зазначеною у висновку червоним кольором, а ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 513 кв. м зазначеною у висновку зеленим кольором.

Сторони спільно в рівних частках користуються земельною ділянкою площею 79 кв. м зазначеною у висновку фіолетовим кольором.

Невід`ємною частиною рішення суду вважати варіант № 4 додаток № 5 висновку судової земельно-технічної експертизи № 321 складеного 30 січня 2017 року ТОВ «Подільський центр судових експертиз».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по оплаті експертизи в сумі 5 700 грн та понесені витрати на правову допомогу в сумі 4 190 грн.

Суд апеляційної інстанції, виходив із того, щоваріант № 4 додаток № 5 висновку судової земельно-технічної експертизи № 321 складеного 30 січня 2017 року ТОВ «Подільський центр судових експертиз» не тільки враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд співвласників, а враховує можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо, є справедливим та законним.

Разом з тим, щодо обраного судом першої інстанції варіанту № 2 встановлення порядку користування земельною ділянкою, місцевим судом не враховано те, що він має суттєві відхилення від фактичного користування, оскільки сторонам необхідно буде переносити існуючий паркан на досить великих відстанях, крім того у вказаному варіанті пропонується залишити у спільному користуванні площі земельних ділянок 105 кв. м тоді як у варіанті № 4 така площа складає лише 79 кв. м.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 145/420/16-ц та витребувано її з Тиврівського районного суду Вінницької області.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

17 травня 2018 року справу № 145/420/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу № 145/420/16-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не врахував можливості нормального користування ОСОБА_2 та членами його сім`ї вбиральнею та сараєм «В», норм санітарних правил, а саме можливість під`їзду асенізаційної техніки до вбиральні.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подала заперечення на касаційну скаргу, у яких просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити в силі рішення апеляційного суду. Указувала, що зазначений апеляційним судом варіант враховує можливість нормального користування будинком та здійснення догляду за ним.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 05 липня 1983 року придбано у власність 23/100 частки житлового будинку з відповідними господарськими спорудами розташованого в АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 12 травня 1987 року ОСОБА_2 придбав у власність 23/100 частки житлового будинку з відповідними господарськими спорудами розташованого в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 600 кв. м.

Житловий будинок та господарські будівлі між сторонами фактично розподілені, житловий будинок облаштований самостійними входами в кожного із сторін.

30 січня 2017 року ТОВ «Подільський центр судових експертиз» проведено у справі судову земельно-технічну експертизу № 321, згідно якої запропоновано 4 варіанти визначення порядку розподілу користування земельної ділянки.

ОСОБА_1 просила встановити порядок користування за 4 варіантом, згідно з яким вона користується земельною ділянкою площею 513 кв. м, зазначеною у висновку червоним кольором, а ОСОБА_2 - земельною ділянкою площею 513 кв. м, зазначеною у висновку зеленим кольором. Сторони спільно користуються земельною ділянкою площею 79 кв. м зазначеною у висновку фіолетовим кольором.

ОСОБА_2 просив провести розподіл за 2 варіантом розподілу додаток № 3, згідно з яким, ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 500 кв. м зазначеною у висновку червоним кольором, а він користується земельною ділянкою площею 500 кв. м зазначеною у висновку зеленим кольором, сторони спільно користуються земельною ділянкою площею 105 кв. м зазначеною у висновку фіолетовим кольором, відповідно до даного варіанту розподілу необхідно перенести паркан, який розмежовує земельні ділянки виділені в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння в АДРЕСА_1 , існує навіс «В1», 2004 року забудови, який зведений на земельній ділянці, яка знаходилася у спільному користуванні сторін, згоди на його забудову ні відповідач ОСОБА_2 , ні міська рада ОСОБА_1 не надавали, земельна ділянка під його забудову не виділялася.

Згідно з витягом з рішення 2 сесії 22 скликання Гніванської міської ради від 28 жовтня 1994 року ОСОБА_1 передавалась у власність земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 1 000 кв. м для будівництва і обслуговування житлового будинку та 200 кв. м для ведення підсобного господарства. Саме цією земельною ділянкою і встановлюється порядок користування.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із статями 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів всіх її учасників. Володіння, користування і розпоряджання частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Згідно з частиною першою статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини четвертої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до частини першої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, право кожного співвласника на користування спірним майном, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Здійснюючи розподіл спірної земельної ділянки площею 0,1105 га га, а також встановлюючи порядок користування земельною ділянкою суд, із урахуванням проведеної у справі судової земельної-технічної експертизи № 321 складеного 30 січня 2017 року ТОВ «Подільський центр судових експертиз», обґрунтовано виходили із того, що з наданих суду експертизою варіантів встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою варіант №4 (Додаток №5) є найбільш наближений до фактичного користування, необхідно буде лише частково змінювати існуючі паркани у двох місцях лише довжиною 2,87 метра та 4,3 метра, а також має найменшу площу для спільного користування земельними ділянками 79 кв. м. Також даний варіант враховує п. 7.36 ДБН 360-92** яким визначено, що ширина доріжки в одну полосу повинна бути не менше за 0,75 м, так стороні відповідача пропонується в користування земельна ділянка навпроти навісу під літерою В1 шириною 1.5 метра, що забезпечує прохід відповідачу у відповідності до державних будівельних норм в дві полоси на земельну ділянку, яка використовується ним під город та до вбиральні під літерою «В1», оскільки, як вище зазначалось, згідно вимог ДБН 360-92** проїзд до городу та вбиральні, не є можливим.

Навіс «В1» зведений на земельній ділянці, яка знаходилася в спільному користуванні сторін, згоди на його забудову ні ОСОБА_2 , ні міська рада ОСОБА_1 не надавали, земельна ділянка під його забудову їй не виділялася. Доказів про дотримання державних архітектурно-будівельних, санітарних, протипожежних норм при його спорудженні суду також не надано, а відтак суд вважає, що підстав стверджувати про набуття права власності на даний навіс ОСОБА_1 немає. Зведення даного навісу не тягне за собою набуття ОСОБА_1 права користування (власності) земельною ділянкою, яка знаходиться під даним навісом.

Отже судом надано належну оцінку запропонованим варіантам поділу спірної земельної ділянки.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки суд правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко