РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 565/2410/17

Провадження № 22-ц/4815/971/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструк С. В., Хилевич С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Сихівський районний суд міста Львова

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 січня 2018 року у складі судді Малкова В.В., постановлену в м. Вараш Рівненської області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом до Сихівського районного суду м.Львова про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 січня 2018 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована ч. 3 ст. 185 ЦПК України, яка передбачає, що у разі неусунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, вона визнається неподаною та повертається, і обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не виконано вимог ухвали судді від 04.08.2018р. про залишення позовної заяви без руху і надання строку для приведення її у відповідність вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, є такою, що перешкоджає у доступі до правосуддя, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку про її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом до Сихівського районного суду м.Львова про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Ухвалою судді від 04.01.2018 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст.175,177 ЦПК.

Вимоги ухвали судді від 04.01.2018 року зводилися до надання письмової заяви, в якій необхідно сформулювати зміст позовних вимог; навести обґрунтований розрахунок розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути; підтвердити, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

22 січня 2018 року від позивача електронною поштою (вх.. ЕП-86 22.01.18) отримана заява, згідно якої просить долучити до матеріалів справи копію довіреності, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копію позовної заяви від 26.12.2017 року (а.с. 10).

За ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази у порядку та в строки визначені законом. Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Пунктом 7 цієї Постанови передбачено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Зазначене свідчить про те, що не було підстав для повернення позовної заяви, а тому колегія суддів приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної ухвали допущено порушення вищевказаних норм, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала не може залишатися чинною.

Порушені права позивача з наведених у позові підстав можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 2 ЦПК України).

Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 21 березня 2018 року в справі № 14-57цс18.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 січня 2018 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського районного суду м.Львова про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.