Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

Справа 303/1153/19

Провадження 2/303/825/19

17 липня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Курах Л.В., за участю секретаря судових засідань Багин Р.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 . , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та його поділ. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що в серпні 2001 року познайомився з ОСОБА_3 на той час вона була студенткою а він військовослужбовцем.. Їхні стосунки стрімко розвивалися, і після того як він дізнався що відповідач вагітна та чекає від нього дитину вирішили проживати однією сімєю в квартирі яку він винаймав в м. АДРЕСА_1 , щоб в подальшому одружитися.За цей період між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю: вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. За час спільного проживання сторін, ними було придбано за спільні кошти квартиру в АДРЕСА_2 в яку ще до одруження заселилися і почали проживати в ній. 01.03.2003 року сторони уклали шлюб і ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_7 . Однак шлюбне життя не склалося між ними і рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.09.2018 року шлюб розірвано.

Позивач вказує, що нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_3 є спільним сумісним майном чоловіка та жінки, що проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, та підлягає поділу.

ОСОБА_1 просить суд встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з жовтня 2002 року по березня 2003 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності сторін.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частки квартири в АДРЕСА_2 припинивши право власності ОСОБА_3 на цю частину. Здійснити розподіл судових витрат.

З поданого відзиву відповідача ОСОБА_3 вбачається, що позовні вимоги заперечує в повному обсязі, при цьому зазначає, що квартира АДРЕСА_3 не є спільним майном подружжя, так як куплена за особисті її кошти про що було й укладено договір купівлі продажу нею одною з власником та продавцем квартири. Спільно з позивачем ОСОБА_8 вони до укладення шлюбу не проживали однією сімєю як і не вели спільного господарства, так як на той момент, вона як студентка проживала в АДРЕСА_4 , де для неї батьки винаймали квартиру. Там вона проживала не сама а ще і інші студенти цього коледжу. Окрім того позивачем не надано жодного доказу , а саме спільна сплата рахунків, оформлення кредиту, доказів наявності спільних коштів на момент придбання спірної квартири. В подальшому позивачем ОСОБА_1 подано додаткові пояснення , згідно яких такий уточнив спільне проживання систематичними зустрічами у вихідні та святкові дні з відповідачем, і спільним проживанням на квартирі яку він винаймав коли дізналися що така вагітна.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях. Крім цього зазначали що між сторонами склалися усталені відносини подружжя та квартира була придбана за спільні їхні кошти.

Представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_9 щодо задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні, з підстав зазначених у відзиві. Окрім того представником відповідача ОСОБА_4 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до позовних вимог.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 04 квітня 2019 року накладено арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 10.04.2019 року підготовче провадження по справі закрито справу призначено до розгляду.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що договором купівлі продажу квартири від 12.02.2003 року ОСОБА_10 продав а ОСОБА_3 купила належну продавцю квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Даний продаж вчинений за 10400 гривень, які продавець отримав повністю перед підписанням цього договору. (а.с.8)

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.09.2018 року шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 , укладений 01.03.2003 року, актовий запис №94 розірвано. (а.с.10,11)

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження від 25.06.2003 року (а.с.12)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2018 року за відповідачем ОСОБА_3 зареєстрована квартира за адресою в АДРЕСА_2 . (а.с.13).

Згідно висновку про вартість квартири за адресою в АДРЕСА_2 . станом на січня 2019 року складає 922 780 гривень у тому числі Ѕ частки 461 390 гривень. (а.с.15 зворот.)

Згідно листа Карашинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 11.05.2019 року подружжям ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на території Петрушківської сільської ради в період 1995-2005 року велося особисте селянське господарство для задоволення особистих потреб, а також такі отримували орендну плату у грошовому або товарному вигляді від СТОВ АФ «Корсунь». (а.с.114)

У відповідності до трудової книжки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.09.2001 року по 04.07.2003 року згідно наказу від 15.08.2001 року зарахована на навчання на другий курс «Сестринська справа» (а.с.62,63).

Згідно диплому молодшого спеціаліста ОСОБА_3 закінчила в 2003 році Медичне училище ТзОВ центр «Медик».(а.с.65)

Згідно відповіді на адвокатський запит ОСОБА_4 від 17.04.2019 року №475/01-12 Ужгородський міський пологовий будинок повідомив, що відповідно до журналу пологів ОСОБА_14 поступила до УМПБ з адреси АДРЕСА_5 (а.с.64)

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно із частиною першої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органів реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України необхідно виходити із того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане майно.

Тобто, для поділу набутого під час фактичних шлюбних відносин майна необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю.

В ході розгляду справи судом з боку позивача були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та оголошені покази свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з боку відповідача - ОСОБА_3 допитано як свідка, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , повідомив, що 2001 році познайомився з дівчиною позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 Знає що квартиру придбали за кошти батьків навпіл. Жили разом з жовтня 2002 року. Двічі раз на тиждень відпрошувався в нього щоб поїхати побачитися з відповідачем. Вихідні і святкові дні проводили разом. На початку лютого 2003 року переїхали проживати в придбану квартиру.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , повідомив, що знає відповідача з 2001 року, так як разом з ним служив в Збройних військах в м.Мукачево. Відповідача знає, оскільки така являлася дівчиною позивача і в подальшому такі одружилися. Може сказати . що разом зустрічали з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 новий рік з 2002 року на 2003 рік. Знає що позивач винаймав квартиру по АДРЕСА_1 сам, і проживав там сам. ОСОБА_1 відпрошувався від комбату на зустрічі в м.Ужгород з своєю дівчиною, але чи залишався там ночувати нічого повідомити не може.

З оголошених в судовому засіданні заяви свідка ОСОБА_17 , вбачається, що такий знає позивача, про відповідача лише чув. Зі слів позивача знає що такий познайомився у 2002 році з ОСОБА_3 в подальшому він винайняв житло для проживання і готується стати батьком. У лютому 2003 року до нього звернувся батько позивача ОСОБА_12 з проханням позичити йому кошти для купівлі квартири в м. АДРЕСА_1 для ОСОБА_8 і ним йому було передано 1100 дол.США.

З оголошених в судовому засіданні заяви свідка ОСОБА_18 , вбачається що така є хресною позивача. Відповідачку ОСОБА_3 знає познайомилася з нею в 2003 році. Зі слів позивача знає що в 2002 році він познайомився з дівчиною і вони почали зустрічатися в подальшому він винайняв квартиру для їх спільного проживання, оскільки така завагітніла. В лютому 2003 року мати ОСОБА_23 звернулася до неї по допомогу , а саме щоб вона дала їй в борг кошти на купівлю квартири в м. Мукачево в розмірі 500 дол.США. .

Допитана в судовому засіданні позивач ОСОБА_3 , як свідок показала, що в 2001 році поступила до медичного коледжу в м.Ужгород, де батьки ій винаймали квартиру, проживала там не одна. На свята та вихідні приїздила додому до батьків та бачилася з позивачем. У вересні 2002 році дізналася що є вагітною та повідомила своєму хлопцю, однак такий не дуже зрадів а засумнівався і запропонував зробити аборт, оскільки цілий серпень 2002 року вона провела у своєї бабусі у Чехії. Коли батьки дізналися що вона вагітна то її підтримали та настояли на народженні дитини. Разом з позивачем вони не проживали, і під час купівлі квартири такий був присутній при укладенні договору у нотаріуса і не висловлював ніяких зауважень з приводу оформлення даної квартири на неї, оскільки кошти на купівлю квартири їй було надано її батьками. Переселилися в куплену квартиру після народження дитини так як в такій проводився ремонт. До весілля позивач проживав зі своїм колегою, який загинув.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_24 повідомив, що його донька навчалася стаціонарно в м.Ужгороді де вони разом з дружиною винаймали квартиру, на вихідні та святкові дні поверталася додому. Знав, що вона зустрічалася з хлопцем і стосунки в них були серйозні, однак до весілля разом з ним не проживали і в гості вона його не приводила, квартиру разом не винаймали. Квартиру у АДРЕСА_2 купив він разом з дружиною для своєї доньки.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_25 дала аналогічні покази з ОСОБА_24 .

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_21 повідомила,що проживала разом з відповідачем в Ужгороді на квартирі з 2002 по 2003 роки коли разом навчалися в медичному коледжі. На квартирі проживали окрім них ще двоє студентів. Позивач ОСОБА_8 приїжджав до відповідача у гості двічі раз в місяць, лишався ночувати. Знає що спірну квартиру відповідачеві купив її батько. Знає, що відповідачка ОСОБА_9 дуже хвилювалася з приводу того, що її хлопець ОСОБА_8 не хотів цієї дитини і радив їй зробити аборт, але вона її відмовляла.

Однак із пояснень допитаних в ході розгляду справи судом першої інстанції свідків та оголошених показів не вбачається, що сторони в період з жовтня 2002 року по березень 2003 року проживали однією сім`єю, що сторони між собою були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільно вели господарство, разом вирішували питання про набуття майна в інтересах сім`ї та мали спільний сімейний бюджет.

В своїх поясненнях позивач ОСОБА_8 покликався на те що винаймав квартиру для спільного проживання разом з відповідачем, однак такий договір найму квартири як доказ до справи не долучено, також покликався на те, що в лютому 2003 року він разом з відповідачем переселився до придбаної ними квартири, однак в ході судового розгляду пояснював, що до весілля тобто за місяць проживав разом зі своїм колегою який в подальшому мав винаймати після нього квартиру де він орендував.

Що стосується спірного періоду та спільного проживання сторін, то свідок ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 пояснили, що їм було відомо про близькі стосунки сторін, чи проживала відповідачка у квартирі позивача чітко не зазначили.. Свідок ОСОБА_21 пояснила, що відповідачка з 2002 року проживала в м.Ужгород разом з нею на квартирі, а позивач час від часу навідувався до неї.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач при зверненні в суд з позовом вказує /а.с. 1-5 /, що з відповідачкою він став проживати однією сім`єю з жовтня 2002 року та просить визнати спільною сумісною власністю майно придбане відповідачкою в лютому 2003 року, тобто придбане в період коли як вказує сам ОСОБА_1 в позовній заяві коли вони з відповідачем разом проживали, однак переконливих доказів того суду не додано. При цьому посилається на покази свідків, якими дані обставини не підтверджуються, оскільки такі відомо зі слів його самого, а покази деяких свідків щодо даних обставин є суперечливими та свідчать лише про те, що такі у вихідні і святкові дні зустрічались. Сама відповідачка по справі не заперечувала, що вона в 2001 році познайомилася з позивачем. Інколи зустрічалася з ним на його квартирі або в м.Ужгород де вона сама разом з подругою винаймала кімнату у квартирі. При цьому вказує, що їх стосунки не мали ознак сімейних стосунків, на спільні відпочинки разом з ним не їздила.

Не заперечення відповідачем факту неодноразового перебування вдома у позивача, обізнаність членів сім`ї позивача та відповідача про їх стосунки , наявність факту навідування відповідача до місця проживання та навчання в м.Ужгород не можуть слугувати тією обставиною щоб період з жовтня 2002 року по березень 2003 рік є доказом спільного проживання однією сімєю як чоловіка та дружин та є таким, що не ґрунтується на законі.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази факту внесення грошових коштів ОСОБА_1 при придбанні ОСОБА_3 спірного майна а саме квартири. Не надано доказів про наявність у нього таких коштів на момент придбання майна, а саме 12 лютого 2003 року та джерел їх походження.

Довідка виконавчого комітету Карашинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.114) свідчить про дохід батьків позивача, а не самого ОСОБА_1 . Окрім того не беруться до уваги покази свідків в частині обставин щодо отримання в борг батьками позивача коштів на придбання квартири, оскільки такі не підтверджені доказами, а саме договорами позики, і що саме отримані кошти були використані на купівлі квартири за адресою по АДРЕСА_2 . Договорів позики укладених між батьками позивача ОСОБА_1 , нотаріально посвідчених або боргових розписок, щодо позичених коштів йому як покупцю квартири також не було надано.

Окрім того слід зазначити, що згідно договору купівлі продажу квартири покупцем даної квартири є ОСОБА_3 яка є одноособовим власником квартири. (а.с.8)

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України).

Статтею 72 СК України визначено, що позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Враховуючи, що шлюб сторонами спору розірвано рішенням Мукачівського міськрайонного Закарпатської області від 17 вересня 2018 року, звернувшись до суду із цим позовом у 19 лютого 2019 року, позивач не пропустив трирічний строк звернення до суду із позовом про поділ майна подружжя.

Відповідно до роз`яснень, викладених в листів Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» до заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою /померлим/ мали місце фактичні шлюбні стосунки /свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо/. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого /чеки, квитанції, свідоцтва про право власності/; заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 23 вересня 2015 року у справі №6-1026цс15 майно набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо : 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного мана, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 в ході розгляду справи не надав належних, допустимих та безспірних доказів того, що він з жовтня 2002 року по березень 2003 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , вів з нею спільне господарство, мав спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки, тобто що між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю у розумінні ст. 74 СК України, а також придбання квартири за спільні кошти.

Відповідно до п.9 ст.158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати віднести на користь позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 158, 263, 265, 354 ЦПК України, суд-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та його поділ відмовити в повному обсязі.

Скасувати вжиті ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 04 квітня 2019 року заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення,з урахуванням п.15.5.Перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_26 , АДРЕСА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Повний текст складено 24 липня 2019 року.

Головуюча Курах Л.В.