Справа № 367/5807/19
Провадження №2-з/367/229/2019
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

26 липня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

за участі секретаря Бабакової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

До суду від позивача ОСОБА_1 надійшла вищевказана заява, де заявник просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 2-711/11 від 08.01.2013 до вирішення справи по суті.

Заборонити державному виконавцеві відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, що здійснює виконавчі дії у виконавчому провадженні № 36583865, вчиняти будь-які дії щодо реалізації або відчуження будь-яким способом нерухомого та рухомого майна, щодо якого в рамках виконавчого провадження накладений арешт державного виконавця.

Заборонити Державному підприємству «Сетам» здійснювати реалізацію майна, а саме: земельної ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1499 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,2668 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1731 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1747 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_9 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,15 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,1849 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), а всього 10 (десять) земельних ділянок, загальною площею 1,6748 га із місцем знаходження: АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 смт АДРЕСА_1 вул. В. АДРЕСА_1 шляхом проведення електронних торгів для відчуження будь-яким способом нерухомого майна третім особам.

В судове засідання сторони не викликались.

Суд, дослідивши подану заяву, дійшов висновку, що подана заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч.3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А пунктом 4 цієї ж постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналізуючи вищезазначені норми, можна зробити висновок, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заявником до поданої заяви не додано доказів, що обґрунтовують заявлені ним вимоги. Зокрема, суду не додано копії рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30.09.2011 по справі №2-711/11 та копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 36583865 на яку він посилається як на підставу визнання дій державного виконавця протиправними.

Також заявником не вказано чи оскаржувалися ним дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 36583865. Державний виконавець не залучений позивачем до участі у справі.

Крім того, заявником подано суду не завірені належним чином копії документів.

Встановлено, що заяву про забезпечення позову подано разом з позовною заявою. Станом на теперішній час провадження у справі не відкрито.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.П. Саранюк