Ухвала

23 липня 2019 року

м. Київ

справа № 577/3791/18

провадження № 61-12910ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 04 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, третя особа - Прокуратура Сумської області, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2019 року Державна казначейська служба України подала касаційну скаргу на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 04 червня 2019 року (повний текст якої складено 06 червня 2019 року).

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Державною казначейською службою України в касаційній скарзі зазначено клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на те, що об`єкти справляння судового збору визначені статтею 2 Закону України «Про судовий збір», зокрема пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви.

У контексті визначення розміру судового збору за подання апеляційної скарги «ставка, що підлягала сплаті при поданні заяви», має визначатися за розміром ставок, встановлених статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на момент звернення з відповідною заявою. Об`єктом, з якого розраховується розмір ставки судового збору за подання апеляційної краги, є відповідна заява, а базою для такого розрахунку - ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні відповідної заяви.

Необхідною умовою для обчислення та сплати судового збору за подання апеляційної/касаційної скарги, у разі оскарження рішення, прийнятого по суті заявлених вимог, є встановлення та віднесення предмета оскарження до об`єктів справляння судового збору та ставка цього платежу, що підлягала сплаті при подання позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Зважаючи на те, що норми Закону України «Про судовий збір (пункт 13 частини другої статті 3) не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви, а відтак і за подання апеляційних/касаційний скарг на судове рішення, прийняте по суті заявлених вимог.

Посилання у касаційній скарзі на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» як на підставу звільнення від сплати судового збору є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Заявники, позивачі та інші категорії осіб, які відповідно до статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору, підлягають такому звільненню також і в разі подання ними апеляційних та касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Такий правовий висновок міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17.

Разом з тим, Державна казначейська служба України є відповідачем у справі і не відноситься до категорії осіб, які відповідно до статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору.

Таким чином, посилання заявника про те, що він звільнений від сплати судового збору є помилковими, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури і Державна казначейська служба України не є позивачем у цій справі. Підстави для звільнення Державної казначейської служби України як особи, що подає вказану касаційну скаргу на рішення суду, від сплати судового збору відсутні.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Позовну заяву подано у серпні 2018 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1 762 грн) (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позовної заяви у даній справі).

Позовна вимога заявлена у розмірі 700 000 грн, тому судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить 14 000 грн (700 000 грн х 1 % х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у розмірі 14 000 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО - 899998, рахунок отримувача - 6007, ККДБ - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 лютого 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 04 червня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев