Провадження №22-ц/812/992/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Миколаїв

Справа № 489/7807/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

Акціонерного товариства «Укрпошта», Миколаївської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта»

про скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства «Укрпошта»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Коваленко І.В. 3 квітня 2019 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 4 квітня 2019 року

у с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Укрпошта» та Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. З урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати неправомірними та скасувати накази АТ «Укрпошта» від 29 листопада 2018 року № 1374 та від 18 грудня 2018 року № 2920/к про оголошення йому догани та звільнення з роботи; поновити на роботі і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначав, що працював на посаді менеджера у Миколаївській дирекції АТ «Укрпошта» з серпня 2017 року. Наказом генерального директора АТ «Укрпошта» від 29 листопада 2018 року № 1374 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення пункту 2.2.32 посадової інструкції. Зокрема, через те, що 1, 2 та 5 листопада 2018 року не відбув у відрядження до відділень поштового зв`язку Врадіївка - 1, Криве Озеро - 4 та Токарівка. Наступним наказом від 18 грудня 2018 № 2920/к його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення пункту 2.2.32 посадової інструкції, через те, що 19 листопада 2018 року не відбув у відрядження до відділення поштового зв`язку Токарівка.

Накази вважає незаконними та такими, що винесені з особистих мотивів керівництва АТ «Укрпошта» спільно з Миколаївською дирекцією, оскільки дисциплінарних проступків умисно не вчиняв, трудової дисципліни не порушував та сумлінно, належним чином і в повному об`ємі виконував посадові обов`язки.

Щодо не відбуття до відрядження зазначав, що так як, перелік маршрутних рейсів за часом вибуття і прибуття не збігається з режимом роботи дитячого садка, 1, 18 та 31 жовтня 2018 року повідомив про це керівництво та просив змінити дати відряджень на більш зручні для нього, щоб міг дитину відвести до дитячого садку та забрати. Також за допомогою використання службової електронної пошти просив керівництво надати транспортний засіб для виконання наказів з відрядження у вказані дати. В інші дати виконував покладенні завдання сумлінно. Проте його звернення було проігнороване.

Із актами про невиїзд в службове відрядження 1,2,5 та 19 листопада 2018 року Миколаївською дирекцією ознайомлений не був.

Посилаючись на викладені обставини просив визнати неправомірними та скасувати накази АТ «Укрпошта» від 29 листопада 2018 року № 1374 та від 18 грудня 2018 року № 2920/к про оголошення йому догани та звільнення з роботи; поновити на роботі і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 20 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2019 року позов частково задоволено. Визнано неправомірним та скасовано наказ АТ «Укрпошта» від 29 листопада 2018 року № 1374 про оголошення догани ОСОБА_1 Визнано неправомірним та скасовано наказ АТ «Укрпошта» від 18 грудня 2018 року № 2920/к про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення. Поновлено ОСОБА_1 на посаді менеджера територіального Миколаївської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» з 20 грудня 2018 року. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 40933 грн. 56 коп. та 2000 грн. моральної шкоди. У іншій частині вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 19 червня 2019 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Укрпошта», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення фактичним обставинам справи, зокрема на те, що суд невірно застосував норми ст. 177, 186-1 КЗпП України, оскільки позивач не є батьком, який самостійно виховує дитину, при прийняття на роботу позивач був ознайомлений зі своїми посадовими обов`язками та розумів, що в коло його обов`язків входить поїздки у відрядження за межі м. Миколаєва та погодився на такі умови праці, а також на безпідставне стягнення моральної шкоди, яка не була доведена позивачем, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилаючись на те, що відповідач не довів наявність у його діях тяжкого дисциплінарного проступку, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни.

Порушення трудової дисципліни полягає у невиконанні або неналежному виконанні з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу АТ «Укрпошта» від 31 квітня 2017 року № 2129/к ОСОБА_1 було прийнято на посаду менеджера Миколаївської дирекції АТ «Укрпошта» з 4 серпня 2017 року.

Наказом від 29 листопада 2018 року № 1374 АТ «Укрпошта» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани у зв`язку із тим, що 1,2 та 5 листопада 2018 року він не виконав наказ Миколаївської дирекції від 31 жовтня 2018 року № 211-в/14 «Про відрядження», а саме не відбув у відрядження до відділень поштового зв`язку Миколаївської дирекції ПАТ «Укрпошта»: Врадіївка - 1, Криве Озеро-4 та Токарівка, чим порушив пункт 2.2.32 Посадової інструкції менеджера територіального Миколаївської дирекції ПАТ Укрпошта» від 4 серпня 2017 року.

Так, згідно пункту 2.2.32 Посадової інструкції менеджера територіального Миколаївської дирекції ПАТ Укрпошта» від 4 серпня 2017 року менеджер зобов`язаний виконувати інші завдання, що випливають з конкретних обставин.

Відповідно до наказу № 211-в/14 від 31 жовтня 2018 року «Про відрядження», ОСОБА_1 , відряджено з поверненням на постійне місце роботи до смт. Врадіївка (1 листопада 2018 року), с. Токарівка (5 листопада 2018 року), смт. Казанка (8 листопада 2018 року), смт. Єланець (6 листопада 2018 року), с.Мигія (7 листопада 2018 року), смт. Криве Озеро (2 та 9 листопада 2018 року) Миколаївської області до відповідних відділень поштового зв`язку для виконання завдання відрядження, обумовленого цим наказом.

З актів про не виїзд у службове відрядження вбачається, що в дні коли ОСОБА_1 не відбув у відрядження, він знаходився в приміщенні Миколаївської дирекції на своєму робочому місці, що також не заперечувалося представником відповідачів ( а.с. 1012)..

На підставі окремого доручення генерального директора Смілянського І.Ю. від 19 листопада 2018 року № 55-5324 ОСОБА_1 21 листопада 2018 року на ім`я генерального директора надав письмові пояснення щодо причин невиїзду у відрядження. У поясненнях вказав, що з липня 2018 року відповідно до рішення суду один виховує малолітню дитину, сина 2014 року народження. Мати дитини мешкає в м. Києві, а дитина відвідує дитячий садок у м. Миколаєві № 5, режим роботи якого з 7:30 години до 17:30 години, що підтвердив відповідними довідками. З цих підстав вважає, що на нього поширюються обмеження щодо надурочних робіт та направлення у відрядження, передбачені КЗпП України.

Крім того, позивач зазначив, що повідомив про перелік маршрутів, час вибуття та прибуття, які здійснюються з міста Миколаєва та зворотному напрямку автоперевізниками. А також, про відсутність рейсового маршруту до населеного пункту Токарівка, при тому що кошторис на відрядження оформлений виключно на автобус. У зв`язку із тим, що перелік маршрутних рейсів за часом вибуття та прибуття не збігався з режимом роботи дитячого садка 1, 18, 31 жовтня 2018 року службовою електронною поштою доповів про це безпосередньо ОСОБА_2 та в копіях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та просив змінити дати відряджень на інші, більш зручні для нього, щоб мати можливість відвести дитину до садку та забрати з нього. Також просив надати службовий транспорт, але його звернення залишилося не розглянутим.

Зазначені обставини підтверджуються електронною перепискою позивача з адміністрацією АТ «Укрпошта» (а.с. 52-55), переліком маршрутних рейсів ПАТ «МОПАС» та ТОВ «Оріон-Авто» ( а.с. 68-70).

Вирішуючи питання про законність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, суд першої інстанції виходив з того, що по-перше, позивач завчасно повідомив відповідача про неможливість відбуття у відрядження в зазначені дати, тобто поважність причин у зв`язку з якими він не має можливості виконати наказ про відрядження, а по-друге, на позивача поширюються гарантії встановлені ст. 186-1 КЗпП України, зокрема ст. 176 цього Кодексу, а тому направлення його у відрядження повинно було відбуватися за його згодою.

Разом з цим, визначальним у застосуванні ст. ст. 177, 186-1 КЗпП України є самостійне виховання батьком дитини, що повинно бути доведено доказами відсутності участі матері у вихованні дитини.

Проте позивачем таких доказів суду не надано.

Проживання дитини окремо від матері не доводить факту неучасті останньої у її вихованні.

До того ж, у засіданні судової колегій позивач не заперечував факту участі матері у вихованні дитини.

За такого, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що направлення позивача у відрядження повинно було відбуватися за його згодою.

В той же час, необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення трудової дисципліни як вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем (форма вини при цьому значення не має). При цьому не можна вважати порушенням трудової дисципліни вчинення працівником певних протиправних дій чи бездіяльності з поважних, не залежних від нього причин (тобто безвинно).

Обґрунтовуючи своє невідбуття у відрядження ОСОБА_1 , просив змінити дати відряджень на інші, більш зручні для нього, оскільки перелік маршрутних рейсів за часом вибуття та прибуття не збігався з режимом роботи дитячого садка, а також просив надати службовий транспорт, але його звернення залишилося не розглянутим.

Таким чином, позивач не відмовлявся від виконання своїх посадових обов`язків, а з урахуванням конкретних життєвих обставин, просив перенести дні відрядженні. При цьому в дні відряджень він знаходився на своєму робочому місці.

За таких обставин, ОСОБА_1 не можна вважати винним у вчиненні дисциплінарного проступку з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Хоча суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про скасування дисциплінарного стягнення у вигляді догани виходив з інших підстав, але основний висновок суду про відсутність підстав для накладення дисциплінарного стягнення за зазначені порушення є вірним, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Вподальшому, наказом № 2920/к від 18 грудня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальної шляхом звільнення з 19 грудня 2018 року відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правила внутрішнього трудового розпорядку.

У наказі вказано, що менеджер територіальний Миколаївської дирекції ОСОБА_1 19 листопада 2018 року не виконав наказ Миколаївської дирекції від 12 листопада 2018 року № 216-в/14 «Про відрядження», а саме не відбув відрядження до відділення поштового зв`язку Токарівка. Чим порушив пункт 2.2.32 Посадової інструкції менеджера територіального Миколаївської дирекції від 4 серпня 2017 року.

Враховуючи, що попередній наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності визнано незаконним, суд дійшов вірного висновку про відсутність системи порушений трудової дисципліни, а тому вірно визнав незаконним та скасував наказ про звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної і порушив її знову.

Разом з цим, підставою для винесення наказу про звільнення стало невідбуття позивача у відрядження 19 листопада 2018 року, тобто до винесення наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, що не може бути кваліфіковано як систематичне порушення трудової дисципліни, оскільки скоєне до винесення першого наказу про оголошення догани.

За таких обставин, основний висновок суду першої інстанції про незаконність наказу про звільнення та його скасування є вірним.

Що стосується підстав та розміру стягнення моральної шкоди , то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу дійсно було спричинено моральної шкоди.

Так, статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З матеріалів справи вбачається, що наявність факту порушення роботодавцем законних прав позивача призвело до моральних страждань останнього, що виразилось у втраті нормальних життєвих зв`язків та виникнення необхідності прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

За такого, доводи відповідача про необґрунтованість заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу та не вбачає підстав для скасування рішення суду в частині стягнення моральної шкоди, оскільки розмір моральної шкоди відповідає характеру та обсягу, завданих позивачу моральних страждань.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суджу першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В.Коломієць

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.