ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/300/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

особа, дії та рішення якої оскаржуються, - головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Фещук Олени Андріївни,

заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

13.12.2018 боржник ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , боржник) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Фещук Олени Андріївни (далі - державний виконавець Фещук О.А.).

На обґрунтування скарги зазначив, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби міста Києва знаходиться виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , стягувач) аліментів на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У вказаному виконавчому провадженні 30.10.2018 державний виконавець Фещук О.А. склала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів виходячи виключно із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Боржник посилається на те, що вказаний розрахунок здійснено невірно, оскільки не враховує сплачену ним суму аліментів в розмірі 2 580 грн. та його фактичний заробіток протягом 2017-2018 років. У зв`язку з цим 05.12.2018 він звернувся до державного виконавця із заявою про перерахунок заборгованості, проте державний виконавець заяву не задовольнив і перерахунок заборгованості не здійснив.

Посилаючись на вищенаведене, боржник просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо нездійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням суми сплачених аліментів та його фактичного заробітку.

В судовому засіданні представник боржника вимоги скарги підтримав частково - просив визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною та зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням суми сплачених аліментів, від решти вимог скарги відмовився пославшись на те, що державний виконавець уже здійснив перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням фактичного заробітку боржника.

Державний виконавець Фещук О.А. в судове засідання повторно не з`явилася і відзиву на скаргу не подала.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання теж не з`явилася, відзиву на скаргу не подала, проте з наданих нею копій декларацій боржника, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків та роздруківки переписки сторін вбачається, що вимоги скарги вона не визнає вважаючи, що боржник приховує свої доходи.

Заслухавши представника боржника, дослідивши матеріали скарги та копії матеріалів виконавчого провадження № 55771017, суд встановив такі обставини.

14.12.2017 Апеляційний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та на її утримання до досягнення дитиною 3-х років в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, починаючи з 11.11.2016.

На даний час в провадженні Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва перебуває виконавче провадження № 55771017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, відкрите постановою державного виконавця від 13.02.2018.

23.10.2018 ОСОБА_3 звернулася до начальника відділу із заявою про видачу їй розрахунку заборгованості боржника зі сплати аліментів.

30.10.2018 державний виконавець Фещук О.А. здійснив розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 11.11.2016 по 30.10.2018 виходячи із середньої заробітної плати працівника у м. Києві та з урахуванням наявних в матеріалах виконавчого провадження доказів сплати боржником аліментів в загальному розмірі 600 грн. (200 грн. у квітні 2018 р. та 400 грн. у травні 2018 р.). Згідно з вказаним розрахунком заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становила 70 000,58 грн.

Цього ж дня державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на дохід боржника, отримуваний в Департаменті патрульної поліції МВС України, та вніс відомості про його особу до Єдиного реєстру боржників.

05.12.2018 боржник звернувся до державного виконавця із заявою про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, до якого додав копії фіскальних чеків про сплату ним аліментів в сумі 2 580 грн. та відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

14.12.2018 державним виконавцем Фещук О.А. за результатами розгляду заяви боржника повторно здійснено розрахунок його заборгованості зі сплати аліментів станом на ту ж дату згідно наданих боржником документів. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 33 581,56 грн.

28.01.2019 державним виконавцем Фещук О.А. здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.01.2019, згідно з яким розмір заборгованості складає 39 229,46 грн.

З вказаного розрахунку вбачається, що державний виконавець врахував усі надані боржником документи, що відображають отримання ним доходу та сплату аліментів в сумі 2 580 грн.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірну бездіяльність державного виконавця суд керується відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII), Сімейного кодексу України та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі по тексту - Інструкція).

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Згідно ст. 71Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 195 цього Кодексу закріплено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу). Відповідно до вказаного порядку заборгованість за аліментами визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення...

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до пункту 4 розділу XVIІнструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі - Інструкція), виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону (№ 1404-VIII), повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Пунктом 7 розділу XVIІнструкції передбачено, що у разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Частина 13 статті 71 Закону № 1404-VIII встановлює, що довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Водночас чіткого терміну, протягом якого виконавець зобов`язаний розглянути заяву боржника про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, ні Закон, ні Інструкція не визначають.

Боржник також не посилається на порушення державним виконавцем якогось конкретного строку розгляду його заяви.

Отже зважаючи на те, що заява була подана боржником 05.12.2018, а вже 14.12.2018 державний виконавець здійснив перерахунок заборгованості згідно наданих боржником документів, які підтверджують розмір його доходу, та копій квитанцій про перерахування аліментів, ознак неправомірної бездіяльності в його діях суд не вбачає.

Слід зазначити, що у розрахунку заборгованості по аліментам від 14.12.2018 не було враховано один платіж, здійснений боржником у травні 2018 р., на суму 150 грн., однак з огляду на те, що станом на день розгляду скарги вказана помилка усунута у наступному розрахунку , права боржника поновлені і підстави для їх судового захисту відсутні.

Керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: