ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6078/19 Справа № 212/6120/18 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Вказувала, що з 02 серпня 1996 року до 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначала, що до повноліття дитини відповідач сплачував аліменти. Після досягнення сином повноліття відповідач матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює. Зазначила, що син навчається у Гірничому коледжі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на денній формі навчання, на бюджетній основі, термін навчання становить з 01 вересня 2015 року до 30 червня 2019 року. Вказала, що у зв`язку із продовженням навчання син потребує матеріальної допомоги, яку вона не в змозі надавати самостійно.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку щомісячно, на період навчання сина, починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років, починаючи стягнення з 16 серпня 2018 року до 30 червня 2019 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що він був позбавлений батьківських прав відносно ОСОБА_4 ; згідно ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання саме дитини, а не повнолітньої особи, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений ст.199 СК України до досягнення двадцяти трьох років не виникає у батьків, позбавлених батьківських прав.

ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на дотримання судом першої інстанції норм матеріального права, просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28 серпня 2000 року (а.с.12).

24 січня 2002 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , видано 24 січня 2002 року (а.с.11).

20 червня 2008 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.9).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2008 року, яке набрало законної сили 09 жовтня 2008 року, ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 (а.с.52).

03 листопада 2016 року ОСОБА_5 змінив прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_5 , яке зареєстровано та видано Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 03 листопада 2016 року (а.с.13).

Згідно довідки Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» за №96 від 14 лютого 2019 року, ОСОБА_3 є студентом 4 курсу даного навчального закладу, навчається на бюджетній основі, денної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року (а.с.88).

Відповідно до довідки Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» ОСОБА_3 у період з серпня 2018 року по січень 2019 року включно отримував стипендію у розмірі 1.819 грн. щомісячно. Загальний розмір стипендії за вказаний період склав 10.914 грн. (а.с.88 зворот).

Згідно довідки ТОВ «Оптімусагро трейд» за № ОТ000000046 від 18 січня 2019 року зазначено, що відповідач ОСОБА_1 працює в даному підприємстві з 27 квітня 2017 року на посаді директора технічного. Загальний дохід за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року склав 193.348 грн. Загальна сума до виплати за вказаний період склала 155.495 грн.14 коп. (а.с.78).

Відповідно до довідки ТОВ «Нікопольська зернова компанія» за №НЗК00000002 від 22 січня 2019 року, ОСОБА_1 працює в даному підприємстві з 29 січня 2016 року та займає посаду директора. Дохід останнього за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року склав 8.320 грн.40 коп. Загальна сума до виплати за вказаний період склала 6.697 грн.91 коп. (а.с.79)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 (а.с.39), ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_10 . Батьками якого вказані: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_11 ..

Відповідно до довідки Національного університету біоресурсів і природокористування України за №344 від 31 жовтня 2018 року, ОСОБА_10 є студентом 2 курсу, денної форми навчання за державним замовленням даного навчального закладу. Рік вступу 01 вересня 2017, рік закінчення 30 червня 2021 року. (а.с.41)

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_12 . Батьками якої в свідоцтві про народження вказані: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_11 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 (а.с.40).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, навчається та отримує стипендію, є інвалідом третьої групи та отримує у зв`язку з цим соціальну допомогу, позивач працює та отримує заробітну плату, відповідач здоровий, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, має повнолітню дитину ОСОБА_10 , який навчається, у зв`язку із чим також потребує матеріальної допомоги, та неповнолітню дитину ОСОБА_12 , яка перебуває на обліку в медичному закладі за станом здоров`я та знаходиться на утриманні відповідача, тому прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років, починаючи стягнення з 16 серпня 2018 року до 30 червня 2019 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Глава 15 Сімейного кодексу України містить норми, якими встановлено обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 181 СК України, яка визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Глава 16 СК України передбачає підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання.

Статтею 199 СК України визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Відповідно до норм цієї статті, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Стаття 6 СК України дає правове визначення особи, яка має статус дитини. Відповідно до норм цієї статті правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

За змістом наведених норм закону після досягнення віку вісімнадцяти років особа втрачає правовий статус дитини в розумінні норм СК України.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений статтею 199 СК України, та передбачає утримання їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Такий обов`язок за своєю правою природою не є тотожним передбаченому главою 15 СК України обов`язку матері, батька утримувати дитину.

Стаття 166 СК України визначає правові наслідки позбавлення батьківських прав.

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником дитини;

3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);

6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Згідно частин другої та третьої цієї статті особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, частини другу та третю цієї статті щодо правового обов`язку утримувати дитину та сплачувати аліменти на її утримання слід застосовувати з урахуванням правового статусу особи як «дитини», визначеного статтею 6 СК України, який особа втрачає після досягнення вісімнадцяти років.

Тому, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання апеляційної скарги на те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений статтею 199 СК України, та передбачає утримання повнолітніх дочку, сина до досягнення двадцяти трьох років, не виникає у батьків, позбавлених батьківських прав.

Такий підхід узгоджується зі змістом статті 202 СК України, відповідно до якої, за загальним правилом, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Однак, відповідно до частини другої цієї статті, якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Та обставина, що в законодавстві відсутнє пряме виключення для батьків, які позбавлені батьківських прав, щодо обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не може сама по собі породжувати такий обов`язок, оскільки згідно ст.19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.