Головуючий суду 1 інстанції - Пронька В.В.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 420/2143/18
Провадження № 22-ц/810/431/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Онопрієнка А.Є.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Сбербанк»

представник позивача Лаєнко Павло Петрович

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» на заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 04 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Проньки В.В. 04.04.2019 року в смт.Новопсков,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач АТ «Сбербанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, в обгрунтування якого посилалося на те, що 10.04.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 196#9, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 58000 грн на цілі зазначені у п.3.1. цього договору, а позичальник, відповідно до п.1.2. договору зобов`язався своєчасно та в повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом - 31 відсоток річних, а також використовувати його за цільовим призначенням, виконувати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит і сплатити нараховані проценти до 31.03.2019 року в передбаченому графіком порядку шляхом сплати ануїтетних платежів в сумі не менше 2509,34 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України сторони в п.6.4. договору погодили, що нарахування процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, який, відповідно до п.11.3.договору, набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання забов`язань за договором.

Станом на 02.11.2018 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № 196#9 від 10.04.2014 року становить 113709,47 грн, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 50550,40 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 63159,07 грн., нарахованих, відповідно до п.1.2 кредитного договору.

Крім того, позивач зазначає, що 08.08.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений заява-договір № 5339/980/Р про відкриття та обслуговування карткового рахунку, строком на два роки, з випуском картки в межах кредитного ліміту, максимальний розмір якого може становити 250000 грн, відкриття та обслуговування карткового рахунку з кредитом, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути банку кредит не пізніше кінцевого строку дії ліміту кредитної лінії, в тому числі несанкціонований овердрафт, а також сплачувати банку мінімальний платіж, який складається із суми 5% від загальної суми боргу, проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені договором. Строк дії ліміту розпочинається від дня (дати) встановлення ліміту, датою видачі кредиту є дата в яку відповідач здійснює операції з використанням кредитної картки. Відповідно до п.8.8. кредитного договору банк має право змінювати процентну ставку та це не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди, про що банк повідомляє позичальника шляхом надсилання відповідного смс-повідомлення на номер мобільного телефону, зазначеного позичальником в договорі та/або шляхом розміщення відповідної інформації на Сайті Банку. З 08.01.2015 року процентна ставка за кредитним договором становила 34%, про що відповідна інформація була розміщена на Сайті Банку, з 08.05.2015 року на Сайті банку було опубліковано оголошення про новий розмір процентної ставки з 12.06.2015 року - 41%. Відповідно до п.9.4.цього договору сторони погодили, що договір набуває чинності з дати його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за цим договором. Станом на 02.11.2018 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 14919,68 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 5700,52 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 929,16 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась станом на 02.11.2018 року, за кредитним договором № 196#9 від 10.04.2014 року в розмірі 113709,47 грн, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 50550,40 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 63159,07 грн, а також за заявою-договором № 5339/980/Р 08.08.2013 року в розмірі 14919,68 грн, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 5700,52 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 929,16 грн, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1929,44 грн.

Заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 04.04.2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Сбербанк», заборгованість за кредитним договором №196#9 від 10.04.2014 року в розмірі 88854,11 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 50550,40 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 10.11.2014 по 09.04.2017 - 38303,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 , на користь АТ «Сбербанк» заборгованість за заявою-договором №5339/980/Р від 08.08.2013 року в розмірі 7404,26 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 5700,52 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 01.11.2014 року по 31.08.2015 року в сумі 1703,74 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Сбербанк» 1443,22 грн в рахунок понесених судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивачем АТ «Сбербанк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення частини заборгованості по процентам, неповне з`ясування обставин справи в цій частині та дослідження доказів скаржник просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Сбербанк» щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по процентам по кредитному договору №196#9 від 10.04.2014 року в розмірі 24855,36 грн та заборгованості по процентам згідно заяви-договору №5339/980/Р від 08.08.2013 року в розмірі 7515,42 грн та в в цих частинах ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку повністю, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції на користь позивача стягнуті відсотки до дат кінцевих термінів повернення кредитів. Висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права на нарахування процентів за користування кредитними коштами після спливу визначеного договорами строку кредитування, є помилковим та таким, що не відповідає вимогам Закону, умовам договорів та фактичним обставинам справи.

Скаржник вважає, що п.6.2. укладеного між сторонами договору №196#9 від 10.04.2014 року та п.8.4. заяви-договору №5339/980/Р від 08.08.2013 року визначено, що проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитами. Нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі., про що було зазначено у позовній заяві та на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Скаржник вважає, що в укладених між сторонами кредитних договорах сторони встановили нарахування процентів до фактичного повернення кредиту в повному обсязі, при цьому визначивши, що договір діє до повного виконання зобов`язань Позичальником за договором, а тому при вирішенні спору про стягнення заборгованості з відповідача необхідно було аналізувати умови укладених договорів, умови яких містять положення про нарахування процентів повністю і припинення нарахування процентів тільки в день фактичного повернення кредитів у повному обсязі, і відповідні пункти договорів не визнано у судовому порядку недійсними. Банк має право нараховувати проценти у відповідності до розміру встановленого кредитними договорами, в тому числі й за період після закінчення строку кредитування, тобто за весь час прострочення, а позичальник зобов`язаний їх сплачувати.

Також скаржник вважає, що висновок Верховного Суду у справі № 444/9519/17 від 28.03.2018 року, на який посилається суд першої інстанції, стосувався умов кредитного договору, яким не визначено моменту припинення нарахування процентів, а визначено лише строк кредитування та встановлені проценти які нараховуються протягом такого часу, а тому дані правові висновки не можуть бути застосовані при розгляді даної справи, оскільки обставини справи № 444/9519/17 є відмінними, у той час, як у даній справі позивач передбачив право нарахування процентів умовами договору, що відповідає положенням ст.1048 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АД «Сбербанк» не скористався.

Відповідач ОСОБА_3 , якого повідомлено належним чином про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від останнього на адресу апеляційного суду не надходило.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.372 без участі відповідача ОСОБА_3 за участю представника позивача-скаржника адвоката Лаєнка П.П.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника адвоката Лаєнко П.П., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Апеляційний суд, розглядаючи справу відповідно до вимог ст.367 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне перевірити правильність рішення не в повному обсязі, а тільки в оскарженій АТ «Сбербанк» частині.

Про необхідність вчинення апеляційним судом таких дій свідчить також роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», зроблені в п.15 постанови про те, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в регулятивній частинах судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, перевіряючи правильність рішення суду в оскаржуваній частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Сбербанк» про стягнення частини заборгованості по процентамЛуганський апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції в неоскаржуваній частині щодо задоволенних позовних вимог АТ «Сбербанк».

Так, судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2014 року між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 10.05.2018 року є АТ «СБЕРБАНК», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 196#9, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 58000,00 грн на цілі, зазначені у пункті 1.3 цього договору, а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, та повернути кредит Банку, а також сплатити Банку проценти за користування кредитом, комісії, санкції, інші передбачені цим договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, та виконати всі інші умови цього договору (п.1.1 договору).

Згідно п. 1.2 кредитного договору тип процентної ставки, що застосовується за цим договором - фіксована процентна ставка. Розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом складає 31 % річних.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору детальний розпис загальної вартості платежів за цим договором, що включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, процентів, комісійних винагород, інших сукупних платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, а також графік повернення кредиту визначається в додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною (Графік).

Згідно п.8.1 кредитного договору позичальник зобов`язується щомісячно «10» числа, яка є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами, що на дату укладення цього договору визначені в графіку в додатку №1 до цього договору, з кінцевим терміном повернення кредиту 09 квітня 2017 року.

Як вбачається з Графіку повернення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідач зобов`язаний здійснювати погашення кредиту щомісячно 10-го числа кожного місяця шляхом сплати ануїтетних платежів в сумі не менше 2509,34 грн.

Кінцевий термін повернення кредиту - 09 квітня 2017 року, що передбачено п. 8.1 Договору.

Банк виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача.

Відповідач порушив взяті на себе договірні зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору № 196#9 від 10.04.2014 року, що полягає у несплаті кредитних коштів по тілу кредиту та нарахованих процентах, в результаті чого утворилась заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 196#9 від 10.04.2014, наданого позивачем, заборгованість за кредитом станом на 02.11.2018 року складає 113709,47 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 50550,40 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 63159,07 грн.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 08.08.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №5339/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Лояльний»/«Зарплатний плюс» в рамках договору про банківське обслуговування, відповідно до якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України, видав відповідачу кредитну картку та встановив кредитний ліміт у сумі 250000,00 грн.

Відповідно до п. 7.2 даного договору, не пізніше 5 робочих днів з дати першого після підписання цієї заяви-договору зарахування заробітної плати клієнта на картковий рахунок, в разі якщо банком було прийнято рішення щодо встановлення клієнту кредитної лінії по картковому рахунку, Банк встановлює Позичальнику по рахунку відновлювальну Кредитну лінію строком на 2 роки (строк дії ліміту кредитної лінії). Максимальний розмір ліміту Кредитної лінії може становити 250000,00 грн. Банк надає Позичальнику Кредит, Позичальник зобов`язується повернути Банку Кредит не пізніше кінцевого строку дії ліміту Кредитної лінії в тому числі несанкціонований овердрафт, а також сплачувати Банку мінімальний платіж, проценти за користування Кредитом, комісії, штрафні санкції, інші передбачені платежі. Сторони погоджуються, що ліміт Кредитної лінії може бути змінений Банком - збільшений до суми, що не перевищує максимальний розмір ліміту Кредитної лінії або зменшений, але не більше ніж на розмір вільного залишку ліміту кредитної лінії, існуючого на момент такого зменшення.

Згідно п. 8.1 Договору протягом строку дії ліміту Кредитної лінії Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку щомісячно протягом 15 календарних днів (включно) з дати закінчення розрахункового періоду: мінімальний платіж, який складається із суми - 5% від розміру загальної суми основного боргу (сума отриманого і не погашеного Позичальником кредиту за цим Договором), суми простроченої заборгованості за будь-якими платежами Позичальником перед Банком по Договору (у разі її наявності), суми нарахованих і не сплачених станом на розрахункову дату процентів за користування Кредитом), пеню та суму несанкціонованого овердрафту (при їх наявності).

Клієнт зобов`язується сплачувати Банку за користування кредитом проценти у строк, зазначений в п. 8.1 цієї заяви-договору, які нараховуються: за процентною ставкою у розмірі 32 % річних, яка нараховується на загальну суму заборгованості за Кредитом, починаючи з наступного календарного дня за днем закінчення Пільгового періоду та до моменту погашення такої заборгованості; за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань Клієнта за цією заявою-договором, клієнт зобов`язаний сплачувати у відповідності до вимог чинного законодавства України Банку пеню у розмірі 0,05 % від простроченої суми за кожен день прострочення сплати мінімального платежу, передбаченого цією заявою-договором (п. п. 8.4, 8.5 договору).

Сторони у п.8.8. договору погодили, що банк має право змінювати проценту ставку, зазначену у договорі та це не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди в кожному такому випадку зміни процентної ставки. Про зміну процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом надсилання відповідного смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний в заяві та/або шляхом розміщення відповідної інформації на сайті банку в залежності від обраного банком способу повідомлення.

З 08 січня 2015 року банком було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 34 %, а з 12 червня 2015 року - до 41% річних, про що зроблено оголошення на сайті Банку.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №5339/980/Р від 08.08.2013, укладеного між сторонами, у зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 02 листопада 2018 року становить 14919,68 грн. та складається із заборгованості за кредитом - 5700,52 грн., процентів за користування кредитом - 9219,16 грн.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Сбербанк» в оскаржуваній частині, посилаючись на те, що з розрахунку заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором №196#9 від 10.04.2014 року вбачається, що банк нараховує відсотки за період з 10.11.2014 року по 01.11.2018 року у той час, як згідно умов договору №196#9 від 10.04.2014 року та графіку сторони кінцевою датою повернення кредиту визначили 09.04.2017 року, а за умовами договору №5339/980/Р від 08.08.2013 року сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 2 роки, тобто до 08.08.2015 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що нарахування відсотків після вказаних дат (кінцеві дати повернення кредитів) не ґрунтується на вимогах закону та умовах договорів, при цьому суд першої інстанції вважав доведеним наявність у відповідача заборгованості перед банком за договором №5339/980/Р від 08.08.2013 року в розмірі 7404,26 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 5700,52 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 01.11.2014 року по 31.08.2015 року - 1703,74 грн та за договором №5339/980/Р від 08.08.2013 року в розмірі 7404,26 грн, що складається із заборгованості за кредитом - 5700,52 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 01.11.2014 по 31.08.2015 - 1703,74 грн.

Колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про те, що нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами за договором №196#9 від 10.04.2014 року за межами визначеного сторонами строку кредитування (кінцевої дати повернення креду) ) не ґрунтується на вимогах закону та умовах договорів, адже до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному з`ясуванню обставин, що мають значення для справи та перевірки наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог доказів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.ч.1, 2 ст.14 ЦК України).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст.628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом між сторонами АТ «Сбербанк» та ОСОБА_3 були укладені кредитні договори: № 196#9 від 10.04.2014 року на отримання кредитних коштів в сумі 58000 грн на умовах строковості, платності та цільового характеру використання кредиту з кінцевим терміном повернення - 09.04.2017 року, п.8.1.договору, та № 5339/980/Р від 08.08.2013 року із встановлення відновлюваної кредитної лінії з отриманням кредитної картки та максимальним розміром кредитної лінії, який може становити 250000 грн зі строком кредитування на 2 роки, п.7.2.заяви-договору, за умови строковості та платності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Звертаючись до суду із відповідною позовною заявою, позивач свої вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов вищезазначених договорів та наявністю заборгованості, яка утворилась станом на 02.11.2018 року як за тілом кредиту так і за процентами за користування кредитними коштами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині наявності у АТ «Сбербанк» права на нарахування та отримання процентів за зазначеними кредитними договорами після закінчення терміну кредитування (кінцевих дат повернення кредитів) , колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Колегією суддів встановлено, що, відповідно до п. 6.4. кредитного договору № 196#9 від 10.04.2014 року сторони, АТ «Сбербанк» та ОСОБА_3 узгодили, що нарахування процентів остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту ( частину кредиту) не враховується при нарахуванні процентів, а.с.8.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що позивачем доведена наявність права на стягнення процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 196#9 від 10.04.2014 року до фактичного повернення кредиту відповідачем у повному обсязі, яке станом на 02.11.2018 року не відбулося, а тому позовні вимоги АТ «Сбербанк» у частині стягнення прроцентів за користування кредитними коштами за період з 10.04.2017 року по 02.11.2018 року в сумі 24855,36 грн. підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь АТ «Сбербанк» підлягають стягненню також грошові кошти в сумі 24855,36 грн, у стягненні яких судом першої інстанції було відмовлено.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за заявою-договором №5339/980/Р від 08.08.2013 року за період з 01.09.2015 року по 02.11.2018 року, то колегія суддів вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до п.8.4. заяви-договору №5339/980/Р від 08.08.2013 року, на який у апеляційний скарзі посилається позивач, сторони, АТ «Сбербанк» та ОСОБА_3 узгодили, що: «Тип процентної ставки, що встановлюється за цією Заявою договором - фіксована процентна ставка. Клієнт зобов`язується сплачувати Банку за користування кредитом проценти у строк, зазначений в п.8.1.цієї Заяв-Договору…»

Відповідно п.8.1. заяви-договору №5339/980/Р від 08.08.2013 року: «Протягом строку дії ліміту Кредитної лінії Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку щомісячно протягом 15 календарних днів (включно) з дати закінченняи Розрахункового періоду Мінімальний платіж із сум -5% від розміру загальної суми основного боргу (сума отриманого) і не погашеноїКлієнтом Кредиту за цією Заявою Договором, суми простроченої заборгованості за будь-якими платежами Клієнта перед Банком по цій Заяві-договору (у разі її наявності), суми нарахованих і не сплачених станом на Розрахункову дату процентів за користування Кредитом), пеню та суму Несанкціонованого овердрафту ( у разі їх наявності). Розрахунковий період визначається згідно з відповідним розділом Умов, а.с.36.

Аналізуючи зазначенні положення заяви-договору, можна зробити висновок про те, що сторони узгодили сплату проценів за користування кредитом протягом строку дії ліміту Кредитної лінії, які відповідач зобов`язався сплачувати щомісячно протягом 15 днів з дня закінчення розрахункового періоду.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність права позивача за цим договором нараховувати проценти за користування кредитом після закінчення встановленого сторонами терміну кредитування.

Посилаючись на те, що п. 9.4. заяви-договору №5339/980/Р від 08.08.2013 року передбачено, що заява-договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цією заявою-договором, позивач-скаржник об`єднав строк договору та строк (термін) виконання позичальником зобов`язання за договором, визначивши строк (дію) останнього - до повного виконання вказаного зобов`язання, а тому можна вважати, що сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві мінімальний платіж із сум -5% від розміру загальної суми основного боргу (сума отриманого) і суми нарахованих і не сплачених відсотків упродовж строку кредитування - дії ліміту Кредитної лінії, тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання відповідно строку кредитування - 2 роки, тобто до 08.08.2015 року включно.

Колегія суддів вважає, що саме у межах строку кредитування до 08.08.2015 року відповідач мав обов`язок щодо виконання умов заяви-договору №5339/980/Р від 08.08.2013 року, а починаючи з 09.08.2015 року мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її щомісячними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що право позивача нараховувати передбачені заявою-договором №5339/980/Р від 08.08.2013 року проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування, позовні вимоги АТ «Сбербанк» в частині стягнення процентів за користування відповідачем кредитними коштами поза межами узгодженого сторонами строку кредитування, задоволенню не підлягають, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Сбербанк» за умовами заяви-договору №5339/980/Р від 08.08.2013 року мало право нараховувати проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, застосування яких у данній справі позивачем заявлено не було.

Аналогічний висновок був сформульований Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, на який у мотивувальній частині оскаржуваного рішення також посилався і суд першої інстанції.

Між тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що висновок, сформульований Верховним Судом у справі № 444/9519/12 не міг бути застосований судом першої інстанції до спірних правовідносин сторін щодо виконання кредитного договору № 196#9 від 10.04.2014 року, оскільки за умовами зазначеного договору сторони узгодили нарахування процентів і припинення такого нарахування в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі, у той час як правова позиція Верховного Суду у справі № 444/9519/12 сформульована відносно інших правовідносин сторін щодо стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та відсотками, лише у межах погодженого сторонами строку кредитування з підстав відсутності іншої домоленості.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами за договором № 196#9 від 10.04.2014 року та висновки, викладені у рішенні судом першої інстанції у цій частині не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, а тому на підставі ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо повного стягнення процентів за вищезазначеним договором підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог АТ «Сбербанк» у розмірі пропорційному 76,78% від позовних вимог, з урахуванням сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2894,16 грн, а.с.96, з відповідача ОСОБА_3 на користь АТ «Сбербанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2222,14 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сбербанк» на заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 04 квітня 2019 року задовольнити частково.

Заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 04 квітня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сбербанк» щодо стягнення заборгованості по процентам за кредитним договором №196#9 від 10.04.2014 року за період з 10.04.2017 року по 02.11.2018 року та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованість по процентам по кредитному договору №196#9 від 10.04.2014 року за період з 10.04.2017 року по 02.11.2018 року в розмірі 24855,36 грн.

У іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Сбербанк» судовий збір у сумі 2222,14 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 26.07.2019 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді О.Ю. Карташов

Н.В. Стахова