ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/344/19

Головуючий у першій інстанції - Філатова Л. Б.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/915/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарем - Зіньковець О.О.,

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2019 року (місце ухвалення - м. Чернігів, повний текст рішення виготовлений - 24.04.2019) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.3-4).

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.1984 під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4 придбали житловий будинок АДРЕСА_2 , який за договором міни від 28.04.2005 обміняли на спірну квартиру і в якій разом з відповідачами - синами з 09.06.2005 постійно проживали та зареєстровані. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилася спадщина. Вважає, що 1/2 частина спірної квартири належить їй як спільне майно подружжя, решта є спадковим майном, а саме 1/2 частина квартири, яку успадкував ОСОБА_2 за заповітом. Посилається на ст.ст. 22, 25, 27-1, 28 КпШС України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, ст.ст. 325, 355, 368, 372 ЦК України.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.04.2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано не доведеністю належними і допустимими доказами, обставин, що позивач та померлий ОСОБА_4 станом на 28.05.2005 проживали однією сім`єю та набули спірну квартиру під час спільного проживання, крім того в задоволенні позову відмовлено ще і за пропуском строку звернення до суду про що заявлено відповідачем ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник зазначає, що суд дав неправильну оцінку доказам по справі, безпідставно не застосував норми матеріального права, які повинні бути застосовані, та його висновки не відповідають обставинам справи.

Поза увагою суду залишились обставини придбання будинку під час шлюбу, тобто не враховано правового статусу спірного майна.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу, може бути спростована, в тому числі в судовому порядку тим з подружжя, який її оспорює.

Обмін спільного майна подружжя був здійснений без доплат, хоча і в період розірвання шлюбу з ОСОБА_4 , проте це не вплинуло на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу.

Не свідчить про наявність підстав застосування строку давності звернення до суду обставини про звернення до суду з позовом про визнання права власності під час перебування у шлюбі, оскільки про порушення свого права дізналась лише у січні 2019 року при зверненні до нотаріуса.

Учасники справи не скористались своїм правом подати відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 14.07.1984 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.7).

28.04.2005 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали договір міни, за умовами якого ОСОБА_4 обміняв житловий будинок з надвірними та побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 на квартиру АДРЕСА_1 . Міна проведена без грошової доплати (а.с.9).

З 09.06.2005 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 - син і ОСОБА_3 - син (а.с.11).

З 16.03.1984 року по 17.03.2005 року і з 24.10.2005 року по 29.01.2008 року ОСОБА_4 і ОСОБА_1 (на даний час ОСОБА_1) перебували у шлюбі (а.с.12, 37, 93).

З 29.03.2014 по 22.03.2016 ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.6 на звороті).

За життя - 03.04.2018 ОСОБА_4 склав заповіт за змістом якого заповів усе своє майно ОСОБА_2 (а.с.78).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.13) і після його смерті відкрилася спадщина (а.с.71-80), в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанцїі прийшов до висновку, що не доведено належними і допустимими доказами обставини, що позивач та померлий ОСОБА_4 станом на 28.05.2005 проживали однією сім`єю та набули спірну квартиру під час спільного проживання, крім того в задоволенні позову відмовлено ще і за пропуском строку звернення до суду про що заявлено відповідачем ОСОБА_2 .

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з вимогами статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Дані щодо купівлі спірної квартири за особисті кошти ОСОБА_4 та заперечень останнього за життя щодо виникнення спільної сумісної власності подружжя у вигляді спірного об`єкта нерухомості - матеріали справи не містять.

З огляду на вказане, позивач в силу ст. 34, 71 Закону України «Про нотаріат» мала законне право на звернення із заявою до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному з ОСОБА_4 майні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.13).

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки

У визначений законом шестимісячний строк до Другої чернігівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся син - відповідач ОСОБА_2 (а.с.72).

Дана заява нотаріусом приєднана до спадкової справи, проте рішення щодо неї відсутнє.

Звертаючись із даним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки квартира виявилась зареєстрована на ОСОБА_4 , який помер, і вона позбавлена можливості подальшого оформлення відповідного свідоцтва.

09.01.2019 після смерті ОСОБА_4 позивачка звернулась до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Борисової Т.А. за консультацією щодо оформлення майна (а.с. 47), а в подальшому цього ж дня до Другої чернігівської нотаріальної контори була подана заява про видачу свідоцтва про право власності в спільному сумісному майні подружжя на 1/2 частини квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 78 зворотня сторона).

Як вбачається, поза увагою суду першої інстанції залишились положення ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до яких встановлено презумпцію дії режиму спільної сумісної власності щодо майна подружжя, набутого ним за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом та обставини придбання 14.07.1984 ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.7) під час перебування у шлюбі з позивачкою ОСОБА_1 , що підтверджується даними актового запису про укладення шлюбу від 16.03.1984.

28.04.2005 ОСОБА_4 обміняв майно, яке є спільним сумісним майном подружжя, а саме житловий будинок з надвірними та побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . Міна проведена без грошової доплати (а.с.9).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Підставою звернення з позовом про визнання права власності є неможливість оформлення нею права на частку у спільному сумісному майні подружжя у нотаріуса з причин не визнання спірної квартири спільним сумісним майном подружжя. При цьому сама позивач вказує на належність їй 1/2 частини спірної квартири та належність відповідачам іншої 1/2 частини даного об`єкту нерухомості. Позивач не ставить питання про витребування у відповідачів необхідних їй правовстановлюючих документів чи усунення перешкод в користуванні квартирою та не зазначає яким чином відповідачі, володіючи тільки своєю 1/2 частиною домоволодіння, порушують її право власності. Дії (бездіяльність) державного нотаріуса не оскаржувалися.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Порядок видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя врегульовано статтею 71 Закону України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка була чинною на час відкриття спадщини та подання позивачем заяви про видачу свідоцтва у спільному сумісному майні подружжя, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який є чинним на час розгляду справи судом.

Відповідно до п.8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріуси зобов`язані здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до Закону України «Про нотаріат» і складеної присяги, сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права й обов`язки, попереджати про наслідки нотаріальних дій, що вчиняються для того, щоб юридична необізнаність не могла їм зашкодити. На прохання фізичних чи юридичних осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальних дій, нотаріуси мають право витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення цих нотаріальних дій, складати проекти правочинів і заяв, виготовляти копії (фотокопії) документів та витягів з них, а також давати роз`яснення з питань вчинення нотаріальних дій і консультації правового характеру.

Аналогічне положення закріплене у статті 46 Закону України «Про нотаріат» та пункті 1 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно з якими нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Статтями 34 та 71 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Як встановлено із свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 03.06.2005 № 7422598 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 в цілому на підставі договору міни від 28.04.2005, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиною Л.М.

З матеріалів спадкової справи не вбачається, що нотаріус Другої чернігівської нотаріальної контори, де відкрита спадкова справа, витребував з даної нотконтори чи з Державного архіву примірник договору купівлі-продажу будинку від 14.07.1984, договір міни від 28.04.2005 та інформацію з БТІ щодо реєстрації права власності.

Згідно з статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначені вище норми закону, суд приходить до висновку про те, що позивачем не втрачена можливість в поза судовому порядку отримати правовстановлюючий документ на 1/2 частину спірного будинку у нотаріуса, враховуючи наявність у останнього права витребувати з контори чи архівної установи примірники договорів, які є необхідним для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем не підтверджена належними доказами відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Як вказувалося вище, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом не приймалась.

Також колегія суддів вважає, що права позивача відповідачами не порушені, тому заявлені нею вимоги про визнання права власності задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції при розгляді справи на вказані обставини уваги не звернув, ухвалив неправильне рішення про відмову у задоволенні позову, як з підстав недоведеності позовних вимог щодо визнання спірної квартири спільним сумісним майном подружжя, так і з підстав пропуску строку звернення до суду, про що заявлено стороною відповідача.

Посилання сторони відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції не врахував, що право власника щодо звернення до нотаріальної контори про видачу свідоцтва на належну йому частку не обмежено строком. Відсутні посилання на наявність такої норми і в запереченнях відповідачів.

Крім того, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності, який 30.08.2007 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова був залишений без розгляду (а.с. 94) під час перебування у шлюбі. Норми ст. 72 СК України містять положення, які підлягають застосуванню щодо вимог одного з подружжя про поділ спільного сумісного майна.

З огляду на викладене вище, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позову в частині визнання спірної квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

На підставі ч. 7 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач понесла судові витрати, як в суді першої, так і апеляційної інстанції, судові витрати слід стягнути з відповідачів пропорційно до частки задоволених вимог, а саме по 960,5 грн з кожного на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири - задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції по 960,5 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.07.2019.

Головуючий Судді: