ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6315/19 Справа № 216/5920/18 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/5920/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 березня 2019 року, яке ухвалене суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що з 21 серпня 2015 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, на теперішній час в суді розглядається справа про розірвання шлюбу.

Від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зараз постійно проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, офіційно не працює, інших утриманців не має, є здоровим та працездатним чоловіком та зобов`язаний сплачувати аліменти на доньку, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки в розмірі 2000 тисячі гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_1 , щомісяця, починаючи з 23 жовтня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині розміру аліментів та ухвалення нового рішення в цій частині, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Згоден сплачувати аліменти у розмірі 813 грн., з подальшою індексацією відповідно до Закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що він не ухиляється від свого батьківського обов`язку, після отриманої травми 13.10.2018 року він не мав змоги надавати допомогу своїй дитині. Вказує, що суд першої інстанції не врахував його матеріальний стан та стан здоров`я. На теперішній час він не має змоги працевлаштуватись за станом здоров`я, його визнано людиною з інвалідності третьої групи, проте, він згоден сплачувати аліменти у розмірі 813 грн., у більшому розмірі він не має змоги сплачувати оскільки він отримує пенсію у розмірі 2327,17 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 21 серпня 2015 року у Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №725 (а.с.9).

Сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якої батьком зазначений відповідач ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно довідки про доходи, виданої ТОВ «Омега» від 20 листопада 2018 року ОСОБА_1 працює у ТОВ «Омега» продавцем консультантом та загальна сума її доходу за період з лютого 2018 року по жовтень 2018 року становить 31430,48 коп. ( а.с. 19).

Згідно довідки Головного Управління Пенсійного Фонду України у місті Києві від 28.03.2019 року № 16342 ОСОБА_2 одержує пенсію по інвалідності, 3 група, загальне захворювання з 18.02.2019 року по 29.02.2020 року у розмірі 2327,17 грн., щомісячно ( а.с. 74).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що мололітня дитина сторін проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач - батько повинен утримувати свою малолітню дитину до досягнення нею повноліття, обставин, які б перешкоджали цьому, судом не встановлено. З урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, розмір аліментів в сумі 2000 грн. відповідає вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки, що повністю узгоджується з приписами ст. 180 СК України.

Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивачки, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції виходив з відсутності законних підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов`язку по утриманню малолітньої доньки, при цьому визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не встановив й не врахував в повній мірі обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року №2629-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та визначаючи його в розмірі 2000 тисяч гривен, суд першої інстанції не врахував всі вищепередбачені обставини, зокрема матеріальний стан відповідача та той факт, що він не має змоги на теперішній час працевлаштуватись за станом здоров`я, він лише отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2327,17 грн. та дійшов необґрунтованого висновку, що саме у такому розмірі відповідач має змогу їх сплачувати.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що визнає обов`язок по утриманню малолітньої доньки, погоджується на сплату аліментів у розмірі 813 гривень, оскільки він отримує тільки пенсію по інвалідності у розмірі 2327,17 грн., на підтвердження вищевикладеного надав письмові докази,

Враховуючи вищенаведене, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини з 2000 грн. до 850 грн., зв`язку з чим колегія суддів вважає прийнятними доводи відповідача щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 з 2000 тисяч гривень до 850 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2019 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 з 2000 (дві тисячі) гривень 00 (нуль) копійок до 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 01 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: