Провадження № 2/185/222/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретарів судового засідання Кириленко Л.Г., Снаткіна Д.О., прокурора Ємельянова В.А., представника позивача - Ляшенко К.О., третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 263/16824/17 за позовом Маріупольської місцевої прокуратури № 1 прокуратури Донецької області в інтересах Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Державної служби спеціального зв`язку та телебачення України до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення коштів,

представник відповідача - адвокат Косенко С.С.,-

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2017 року Маріупольська місцева прокуратура № 1 прокуратури Донецької області в інтересах Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Державної служби спеціального зв`язку та телебачення України звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що відповідач, перебуваючи на посаді директора Донецької філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме прийняв, підписав та видав рішення про преміювання ОСОБА_1 , яка відповідно до інформації Маріупольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецької області, є його дочкою. Так, відповідачем 26.06.2015, 21.08.2015, 16.11.2015, 23.08.2016., 16.11.2016 видавалися накази про преміювання працівників концерну, в тому числі й преміювання ОСОБА_1 , яка працює провідним економістом концерну. Загалом виплачено ОСОБА_1 премію на загальну суму 12291,63 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2017 року у справі №266/1085/17 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор вважає, що видання відповідачем вказаних наказів, які вчинені в умовах реального конфлікту інтересів, вина якого підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 травня 2017 року, наніс державі шкоди на загальну суму 12291,63 грн., яку і просить стягнути.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, вважає, що не допускається здійснення прокурором представництва в суді держави в особі державних компаній. Посилається на лист Концерну РРТ від 03.11.2017 року за №4785/9-03, відповідно до якого Концерн РРТ вважає, що висновки прокурора про нанесення шкоди державі є передчасними. Вказує, що з червня 2015 по листопад 2016 року відповідач підписав низку наказів щодо преміювання працівників Донецької філії Концерну РРТ з нагоди державних та професійних свят, керуючись при цьому умовами колективного договору про взаємні обов`язки між адміністрацією Концерну РРТ та об`єднаною профспілковою організацією Концерну РРТ на 2014-2016 роки. Вказаними наказами було премійовано не тільки ОСОБА_1 , а й всіх працівників підприємства. В діях відповідача відсутній будь-який приватний інтерес, видав накази про преміювання виключно в межах чинного законодавства про працю.

Від третьої особи надійшли пояснення, згідно з якими ОСОБА_1 пояснила, що працює з 12 жовтня 1993 року економістом в ДП «Донецький обласний радіотелевізійний передавальний центр», з 01 червня 2006 року переведено на посаду провідного економіста. 01.04.2014 ДП «Донецький обласний радіотелевізійний передавальний центр» реорганізовано у Донецьку філію Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення. Відповідач ОСОБА_2 працює директором Донецької філії Концерну РРТ з 18.06.2007 року. Вказує, що ОСОБА_2 діяв в межах повноважень, чинного законодавства та колективного договору, підписував накази про преміювання всіх працівників, а не тільки її, суми преміювання узгоджувалися концерном РТТ, жодної майнової шкоди Концерну РРТ відповідачем заподіяно не було. Зазначає, що відповідач взагалі не є суб`єктом ЗУ «Про запобігання корупції», так як не відноситься до військових посадових осіб.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 січня 2018 року дану цивільну справу направлено за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 .

В судове засідання з`явився прокурор Ємельянов В.А. який підтримав позовну заяву наполягав на задоволенні позову, вказав, що прокуратура вважає, що були порушені інтереси держави так як Концерн РТТ є державним господарським об`єднанням підприємств, заснованим на державній власності і належить до сфери управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, та прибуток, отриманий підприємством, міг бути направлений до державного бюджету, проте був розподілений на премію третій особі. Зазначає, що бездіяльність позивача полягає в не зверненні до суду з відповідним позовом, тому звертається прокуратура, повідомлень Концерт РТТ прокуратурі не надсилав. Порушення трудового законодавства не було, шкода спричинена так як накази відповідачем видавались в умовах реального конфлікту інтересів.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що накази про преміювання з нагоди державних свят були видані директором в межах його повноважень відповідно до діючого трудового законодавства, на підставі п. 7.7. колективного договору, в межах фонду оплати праці. Вважає, що жодного конфлікту інтересів не було, шкода заподіяна підприємству відсутня, тому позов не може бути задоволений. Фонд оплати праці планується від доходів юридичної особи, так як позивач вважає, що всі накази видані відповідного до чинного трудового законодавства, колективного договору в межах фонду оплати праці, шкоди не завдано, то з позовом до суду самостійно Концерн РТТ не звертався. Також, представник вважає, що при виданні зазначених наказів відсутній конфлікт інтересів так як відповідач взагалі не є суб`єктом ЗУ «Про запобігання корупції», так як не відноситься до військових посадових осіб. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала письмові пояснення, просила відмовити в задоволенні позову. Також пояснила, що з боку відповідача не було порушень законодавства, підприємство заробляє кошти, які згодом розподіляє на потреби, зокрема, преміювання працівників, тому шкоду не завдано.

З`ясувавши обставини справи, вислухав учасників справи, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Матеріалами справи встановлено, та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_2 будучи директором Донецької філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Держаної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в період з 26.04.2015 року по теперішній час за місцем роботи: м. Маріуполь, вул. Кленова балка, б. 3, прийняв та видав рішення про преміювання та підписав: 26.06.2015 року Наказ № 104 призначив премію до Дня Конституції України у розмірі 30 % місячного фонду заробітної плати, 21.08.2015 року Наказ № 128 призначив премію з нагоди державного свята Дня Незалежності України у розмірі 20 % місячного фонду заробітної плати, 16.11.2015 року Наказ № 183 призначив премію з нагоди Дня працівників радіо, телебачення та зв`язку у розмірі 25 % місячного фонду заробітної плати, 23.08.2016 року Наказ № 95 призначив премію з нагоди державного свята Дня Незалежності України у розмірі 20 % місячного фонду заробітної плати, 16.11.2016 року Наказ № 124 призначив премію з нагоди Дня працівників радіо, телебачення та зв`язку у розмірі 60 % місячного фонду заробітної плати.

Вказані накази, окрім інших осіб, також, стосувалися третьої особи ОСОБА_1 , яка доводиться донькою відповідачу.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 травня 2017 року у справі №266/1085/17 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, зокрема, встановлена вина ОСОБА_2 у тому, що перебуваючи на керівній посаді Концерну РРТ, маючи у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_1 , яка є донькою останнього, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв та видав рішення про преміювання ОСОБА_1 , та підписав: 26.06.2015 року Наказ № 104 призначив премію до Дня Конституції України у розмірі 30 % місячного фонду заробітної плати, 21.08.2015 року Наказ № 128 призначив премію з нагоди державного свята Дня Незалежності України у розмірі 20 % місячного фонду заробітної плати, 16.11.2015 року Наказ № 183 призначив премію з нагоди Дня працівників радіо, телебачення та зв`язку у розмірі 25 % місячного фонду заробітної плати, 23.08.2016 року Наказ № 95 призначив премію з нагоди державного свята Дня Незалежності України у розмірі 20 % місячного фонду заробітної плати, 16.11.2016 року Наказ № 124 призначив премію з нагоди Дня працівників радіо, телебачення та зв`язку у розмірі 60 % місячного фонду заробітної плати, чим порушив вимоги ст.ст. 27, 28 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 172-7 КУпАП, тобто приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів. За ч. 1 ст. 172-7 КУпАП провадження закрито за спливом строку накладення адміністративного стягнення, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Дана постанова оскаржувалась в апеляційному та касаційному порядку, та відповідно до постанов на ухвал Апеляційного суду Донецької області від 16.06.2017, 22.08.2017, 05.09.2017, 21.09.2017, 15.01.2018 по справі №266/1085/17, ухвал Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 26.02.2018, залишилась в силі та набрала законної сили відповідно 16.06.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що встановлення одного тільки факту притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення недостатньо для покладання на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування майнової шкоди. Для застосування до правовідносин сторін правила статті 1167 Цивільного кодексу України про відшкодування майнової шкоди необхідно встановити, що шкода є безпосереднім наслідком протиправної поведінки (дії або бездіяльності).

За змістом вищезазначених норм права для покладання на особу відповідальності за завдання майнової шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має.

Встановлені у статті 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК України, тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіяння шкоди є підставами і юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

Тобто, частина перша статті 1166 ЦК України містить пряму вказівку на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності.

Не повідомлення про конфлікт інтересів, призначення премії всім працівникам підприємства з нагоди державних та професійних свят на підставі колективного договору, в тому числі в умовах реального конфлікту інтересів, не може створювати юридичних наслідків у вигляді відшкодуванні шкоди, якщо заробітна плата (її складові) були отримані на законних підставах.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній Верховним судом в постанові № 408/2151/17-ц від 11.07.2018.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» премія є складовою частиною заробітної плати. Тобто, крім повноважень, яким наділений відповідач як посадова особа підприємства, правовідношення між ним та ОСОБА_1 регулюються трудовим законодавством.

Згідно із листом Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення від 03 листопада 2017 року №4785/9-03 «Щодо надання інформації» згідно з ч. 2,3 ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями у колективному договорі з дотриманням норм, гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами.

Відповідно до Колективного договору про взаємні обов`язки між адміністрацією Концерну РРТ та об`єднаною профспілковою організацією Концерну РРТ на 2014-2016 роки, затверджений конференцією Концерну РРТ 23 квітня 2014 року, Концерн РРТ взяв на себе зобов`язання по виконанню гарантій, передбачених колективним договором, в тому числі щодо виплати премій за наявності прибутку.

Судом встановлено, що премія була виплачена працівникам Концерну РРТ, в тому числі ОСОБА_1 з фонду заробітної плати, відповідно до колективного договору та трудового законодавства. Жодних порушень норм трудового законодавства судом не встановлено, та їх відсутність визнана сторонами у справі, в тому числі прокурором.

Прокурор вважає шкодою, завданою державному бюджету, отриману третьою особою премію, при цьому підставою для такої відповідальності зазначає вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, однак при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суд не встановлював факту завдання такої шкоди та її розміру, оскільки це не впливало на кваліфікацію правопорушення, вчиненого відповідачем, тобто притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не може бути самостійною підставою для стягнення з нього шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України.

За вказаних обставин відсутні підстави вважати, що виплатою премії працівникам підприємства була завдана шкода державі, в тому числі Концерну РРТ.

На підставі викладеного, враховуючи заперечення представника позивача щодо задоволення позову прокурора в його інтересах, позицію прокуратури, письмовий відзив відповідача, позицію третьої особи, суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог, про недоведеність наявності шкоди та її завдання відповідачем Концерну РРТ, в тому числі державі, відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями (рішеннями) відповідача, відсутність доведення їх протиправності.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89,141,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Маріупольської місцевої прокуратури № 1 прокуратури Донецької області в інтересах Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Державної служби спеціального зв`язку та телебачення України до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення коштів відмовити в повному обсязі.

Позивачі: Маріупольська місцева прокуратури № 1 прокуратури Донецької області, пл. Мічмана Павлова, 10, м. Маріуполь, Донецька область.

Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення Державної служби спеціального зв`язку та телебачення України, ЄДРПОУ: 0119004, адреса: вул. Дорогожицька, буд. 10, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко