29.07.2019
Справа № 642/5155/19
Провадження №2/642/1491/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м.Харкова звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, вказуючи, що судовим наказом Ленінського районного суду м.Харкова від 31.08.2018 з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте у вересні 2018 року ОСОБА_2 звільнився з офіційного місця роботи, де отримував заробітну плату, з якої стягувались аліменти, та наразі не працює офіційно. Відтак, оскільки наразі він має нерегулярний, мінливий дохід згідно ч.ч.1,3 ст. 184 СК України, розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження ( зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній грошовій сумі та навпаки). На підставі викладеного, позивач просить суд змінити (збільшити) розмір аліментів з ј частки доходів відповідача на 5000 грн. щомісяця з проведенням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Вивчивши матеріали позовної заяви, вважаю, що її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

Всупереч п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено ціну позову та обгрунтований розрахунок суми аліментів, яку позивач просить стягнути.

Згідно п.3 ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна у позовах про стягнення аліментів визначається - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Крім того, відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач повинен зазначити виклад обставин, якими обґрунтовує свої вимоги.

При обгрунтуванні позовної вимоги про зміну (збільшення) розміру аліментів з частки на тверду суму, позивач вказує, що оскільки відповідач не працює, має нерегулярний мінливий дохід, то аліменти відповідно до ч.3 ст. 184 СК України присуджуються у твердій грошовій сумі.

Вважаю необхідним звернути увагу позивача на те, що норми, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог не є чинними та зазнали змін на день подачі позову до суду згідно змін до СК України № 2037-VIII від 17.05.2017.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відтак, вибір способу стягнення аліментів у частці чи у твердій грошовій сумі, після змін до СК України, не пов`язані з офіційним працевлаштуванням особи, з якої вони підлягають стягненню.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів (збільшення або зменшення) за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте позивачем не обгрунтовано підстави збільшення розміру аліментів згідно вимог чинного законодавства.

Тому позивачу необхідно визначитись з позовними вимогами, які вона заявляє до відповідача та їх належним обгрунтуванням з посиланням на чинні норми СК України.

При цьому, вимога про мінімальний розмір аліментів не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не застосовується до аліментів у твердій грошовій сумі, як це просить позивач у прохальній частині позову.

Також, позивач просить почати стягувати з відповідача аліменти у новому розмірі з дати подання позовної заяви, але слід звернути увагу позивача, що згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, вказані недоліки унеможливлюють відкриття провадження у справі та потребують усунення, шляхом подання уточненої (виправленої) позовної заяви з урахуванням вищевказаного.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вимоги до позовної заяви чітко викладені в ст. 175 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - залишити без руху, надати позивачу строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя