Справа № 627/492/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2019 року смт. Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - Вовк Л.В.
з участю секретаря - Казакової О.С.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів ,
В травні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
В позові ОСОБА_1 вказала , що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем , від якого мають спільного сина ОСОБА_3 , 2005 р.н. Згідно рішення суду від 11.04.2018 р. з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина , починаючи з 29.03.2018 р. Позивач просила збільшити розмір аліментів на дитину та стягнути з відповідача 70 відсотків від його пенсії по інвалідності до досягнення дитиною повноліття, оскільки розмір аліментів, встановлений рішенням суду, є недостатнім для утримання дитини.
У судовому засіданні позивач підтримала позов , просить задовольнити.
Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом строк і порядок.
У відповідності до ст.ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлена належним чином, однак в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Матеріалами справи встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі , який розірваний 10.01.2006 р., про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 11.04.2018 р. з відповідача ОСОБА_2 стягнуті аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина , починаючи з 29.03.2018 р.

Як свідчить довідка від 26.04.2019 р. , ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні ПФУ Богодухівського об`єднаного управління ПФУ та позивач отримує аліменти з пенсії відповідача в сумі 748,50 грн.

Позивач просила збільшити розмір аліментів на утримання дитини з тих підстав, що відповідач отримує пенсію по інвалідності , що є його єдиним доходом , а позивач отримує аліменти в розмірі 748,50 грн. ,які не є достатніми для задоволення гармонійного розвитку дитини. Про будь - які зміни матеріального або сімейного стану свого або платника аліментів позивач не вказує та будь - яких доказів щодо розміру своїх доходів та доходів відповідача не надає.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зміни розміру аліментів за положеннями ч. 1 ст. 192 СК України, виходячи з підстав, заявлених у позовній заяві та принципу диспозитивності судового розгляду, позивачем не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що могло бути підставою для зміни судом визначеного розміру аліментів. Оскільки, позивачем не доведено, що від дня ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, вважає , що підстав для задоволення позову не має.

Довідки надані позивачем у судове засідання , що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні сина та не цікавиться його шкільним життям та що дитина проживає разом з матір`ю ,не є підставою для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180,181,192 СК України , ст.ст. 10, 12,13,81,263-265,280-283 , 354 ЦПК України , суд ,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - залишити без задоволення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 26.07.2019 року.

Суддя Вовк Л. В.