Справа № 154/923/19 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/662/19 Категорія: 31 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 09 червня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом у дворі будинку АДРЕСА_1 Володимир АДРЕСА_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання.

Цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно полісу АМ/0700029 у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта»).

13 липня 2018 року на адресу ПАТ «HACK «Оранта» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у своїх інтересах, як дружини загиблого та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , на підставі якої відповідачем зареєстровано страхову справу № 18-32-9257.

23 липня 2018 року до вказаної заяви додано товарний чек на пам`ятник та довідку про склад сім`ї померлого, а 02 листопада 2018 року ще додано довідку про отримання пенсії по втраті годувальника та копію вироку Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 серпня 2018 року.

Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 200 000 грн., з яких: 44 676 грн. моральна шкода, 134 028 грн. відшкодування на утримання малолітньої дитини, 21 296 грн. витрати на поховання та пам`ятник.

Оскільки необхідні для прийняття страховиком рішення про виплату страхового відшкодування документи направлені відповідачу 02 листопада 2018 року, із застосуванням вимог ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування сплив 02 лютого 2019 року.

Лише 28 лютого 2019 року страховою компанією було здійснено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 80141,87 грн., що включає відшкодування моральної шкоди у розмірі 44 676 грн.; відшкодування витрат на поховання та пам`ятник у розмірі 21 296 грн. та відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника у розмірі 14169,87 грн..

Наступні виплати страхового відшкодування на утримання малолітньої ОСОБА_2 у розмірі 119858,13 грн. страхова компанія розстрочила на щомісячні платежі, які будуть сплачуватися у період з березня 2019 року по травень 2025 року.

Враховуючи, що зазначене рішення страхової компанії щодо розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання дочки суперечить закону, просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 119858,13 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 02.02.2019 по 14.03.2019 у розмірі 5850,07 грн. та 15000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 119858 грн. 13 коп. та пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, інфляційні втрати і три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 5850 грн. 07 коп., а також стягнуто в дохід держави 1762 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «НАСК «Оранта», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 від імені позивача ОСОБА_1 , посилаючись на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду залишення без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 09 червня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом у дворі будинку АДРЕСА_1 Володимир-Волинського АДРЕСА_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер.

Факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 12 червня 2018 року (а.с.12).

ОСОБА_1 перебувала із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 24 квітня 2012 року та відміткою у її паспорті, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.9, 11, 15).

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 серпня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання (а.с.33-34).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу АМ/0700029 від 04 липня 2017 року (а.с.20).

Згідно платіжних доручень №№ 11669, 11670, 11671, 11672 від 28.02.2019 відповідачем було перераховано на рахунок позивача 44676 грн. моральної шкоди, 21296 грн. витрат на поховання, 14169,87 грн. відшкодування на утримання неповнолітньої дочки, а платіжними дорученнями №№ 11783, 11784, 11785, 11786 від 01.03.2019 перераховано пеню на загальну суму 1659,83 грн. (а.с.65-72).

Решту відшкодування на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 у розмірі 119858 грн. 13 коп. відповідачем не виплачено, а прийнято рішення наступні виплати страхового відшкодування проводити щомісячно у період з березня 2019 року по травень 2025 року (а.с.37).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. статті 2 Закону визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно із пунктом 22.1. статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1. статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.1. статті 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2. статті 27 Закону, яка є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини, визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно зі статтею 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Пунктом 27.5 статті 27 Закону встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його у передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто, вказана норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого здійснюється щомісячними платежами.

Однак, ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Тобто, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив із того, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування на утримання неповнолітньої дочки загиблого ОСОБА_2 у повному обсязі однією виплатою в розмірі 119858,13 грн. відповідають вимогам Закону.

При цьому суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив докази і дав їм належну правову оцінку.

Пунктом 36.5. статті 36 Закону визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування і до звернення в суд з позовом пройшло більше п`яти місяців, однак страховиком не виплачено належного страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, що свідчить про прострочення такої виплати з вини страховика, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на прострочену суму.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Посилання в апеляційній скарзі на правомірність розтермінування виплати страхового відшкодування відхиляються апеляційним судом, оскільки спростовуються вище наведеними обставинами справи та положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини та яким визначено чіткий порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 квітня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді