ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3468/19 Суддя доповідач Яцина В. Б.
Категорія:про захист прав споживачів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії -Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2017 року, постановлену у складі головуючого судді Грищенко І.О., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрібьюшн», третя особа - Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області про стягнення збитків,

встановив:

10 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрібьюшин» (далі - ТОВ «Сав-Дістрібьюшин»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держпродспоживслужби у Харківській області, про стягнення збитків.

09 листопада 2017 року ОСОБА_1 уточнив свою позовну заяву та просив стягнути з компанії «Фокстрот», яка є власністю ТОВ «Сав - Дістрибьюшн» неустойку за кожний день затримки виконання вимог у розмірі 1147,24 грн. Стягнути з компанії «Фокстрот», яка є власністю ТОВ «Сав - Дістрибьюшн» суму моральної шкоди у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень на його користь. Зобов`язати відповідача подати письмовий звіт про виконання судового рішення згідно судового рішення. Зобов`язати відповідача після виконання рішення видалити всі його данні у компанії «Фокстрот» і тим кому були передані або продані та надати докази видалення його даних. Долучити Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області до розгляду справи на підставі покладених на неї завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів відповідно до постанови Кабінет Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 667. Звільнити від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати покласти на відповідача. Закрити роботу сайту http://www.foxtrot.com.ua та сповістити Державну фіскальну службу України про відсутність КВЕДа.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2017 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрібьюшн», третя особа - Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області, про стягнення збитків - повернуто позивачеві з мотивів порушення правил територіальної підсудності.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, 13 грудня 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій поставив питання про скасування ухвали Дзержинського районного суду м. Харова від 17 листопада 2017 року та зобов`язання Дзержинського районного суду м. Харкова прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі. Вказав, що він виконав усі вимоги ухвали суду першої інстанції від 13 жовтня 2017 року, подав до суду уточнення позовних вимог та заяву про усунення недоліків, але суд 17 листопада 2017 року помилково, з порушенням вимог ч.ч. 5, 7, 14 ст. 110 ЦПК України про те, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, а позивач має вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії. Отже звертаючись до магазину «Фокстрот» розташований за адресою м. Харкові, проспект Перемоги, 62-3, територіально розташований в Шевченківському районі, тому цей позов підсудній суду у Шевченківському районі.

Скарга розглядається відповідно до постанови Верховного Суду від 15 травня 2019 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасовано, з тих мотивів, що фактичне вручення копії оскаржуваної ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2017 року відбулося після 09.12.2017 року, тому є підстави вважати, що ОСОБА_1 дотримався процесуального строку на апеляційне оскарження. Справу передано на розгляд суду апеляційної інстанції.

У письмовому відзиві на скаргу представник ТОВ «Сав - Дістрибьюшн» Тимофеєва Ю.А. просить поновити Відповідачу строк подання відзиву на апеляційну скаргу. Залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 - без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 року - без змін.

Вказала, що при ознайомленні з матеріалами провадження 19.06.2019 року представником відповідача було з`ясовано, що позовна заява та заява про уточнення вимог, надані позивачем до суду, за текстом містять перелік додатків, які нібито обґрунтовують вимоги позивача. Проте, жодного з зазначених додатків ані до позовної заяви, ані до заяви про уточнення позовних вимог фактично додано не було. Це прямо порушує вимоги п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК щодо форми та змісту апеляційної скарги (в редакції від 03.08.2017 року, яка діяла на час подання позовної заяви). При цьому підстав звільнення від доказування ані позовна заява, ані заява про уточнення позовних вимог не містить. Зазначені позивачем у обох заявах докази були приєднані до матеріалів справи лише разом з поданням апеляційної скарги. Крім того, за змістом позовної заяви позивач не посилається на будь-які докази, які обґрунтовують його вимоги, не надає розрахунків сум, які вимагає стягнути з відповідача, не заявляє клопотання про витребування доказів.

Зазначила, що позивачем у позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, заявлено кілька вимог майнового характеру, проте не зазначена сума, яка є ціною позову про стягнення грошових коштів, що порушує вимоги до позовної заяви, встановлені п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року, яка діяла на час подання позовної заяви).

Вказала, що відповідач, який є юридичною особою, зареєстрований за адресою: 04119 , м. Київ, вул . Дорогожицька, будинок 1 , поверх 6, як слідує з переліку додатків до позовної заяви, а також з ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.10.2017 та ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 року, позивачем не надано до суду доказів того, що зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача є саме адреса - АДРЕСА_5 . Зі змісту позовної заяви не вбачається, що позивачеві було заподіяно будь-яку шкоду на території м. Харкова, яка підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова. Посилання позивача у апеляційній скарзі, що позивачем обрана підсудність на підставі п. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», є необґрунтованим та не відповідає чинному законодавству, оскільки положення щодо визначення підсудності справ встановлюються спеціальним нормативно-правовим актом - Цивільним процесуальним кодексом, чинним на день подання позову. Натомість п. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» лише визначає коло які можуть задовольняти вимоги споживачів. Крім того, магазин «Фокстрот», який зазначений Позивачем та знаходиться за адресою м. Харків, пр. Перемоги, 62-з не є юридичною особою або зареєстрованим торговельним підприємством або філією ТОВ «САВ-Дістрибьюшн», та не може виступати у якості сторони цивільного процесу, оскільки не має цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності.

Згідно з ч.1,3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст. 369 цього Кодексу.

По справі оскаржується ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові), що зазначена у п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України.

Частиною 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали позову в порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно до статті 379 ЦПК України є наступні підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції:

1. Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду у повній мірі не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зареєстрований за адресою у м . Києві , а тому справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд першої інстанції при вирішення питання про повернення позову вказав, що позивач не надав доказів про своє місце реєстрації за вказаною у позові адресою, а також зазначив, що місце знаходження відповідача у м. Києві, доставка товару здійснювалася з м. Києва, тому вона не підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова.

Відповідно до правил загальної територіальної підсудності, визначних у ст. 27 ЦПК України (ч. 2 ст. 109 ЦПК України в редакції на день ухвалення оскарженого судового рішення), позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України (ч. 5 ст. 110 ЦПК України в редакції на день ухвалення оскарженого судового рішення) позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У статті 115 ЦПК України в редакції на день ухвалення оскарженого судового рішення було передбачено, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що поставляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві. Аналогічні положення були зазначені у п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України в редакції на день ухвалення оскарженого судового рішення.

Згідно ч. 9 ст. 187 чинного ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд самостійно надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу (на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення).

У ст. 119 ЦПК України в редакції на день ухвалення оскарженого судового рішення вимогами до форми і змісту позовної заяви та процедурою відкриття провадження у справі не було передбачено подання доказів на підтвердження зазначеної у позові адреси позивача.

За змістом ч. 3 ст. 122 ЦПК України в редакції на день ухвалення оскарженого судового рішення суд на стадії відкриття провадження у справі з метою перевірки адреси реєстрації місця проживання позивача вправі звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи

Аналогічні повноваження суду звернутися для отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи передбачені на стадії відкриття провадження у справі згідно до змісту ч. 7 ст. 187 чинного ЦПК України,

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що позов ним пред`явлений за правилами частини 5 статті 110 ЦПК України, в редакції 2004 року, відповідно до якої позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача. Підстави та предмет заявленого позову також свідчить про те, що він заявлений про захист прав споживача, і тому за вибором позивача відповідно до вищенаведених правил альтернативної підсудності можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Як вказав позивач, замовлений в мережі Інтернет товар він отримав у магазині «Фокстрот» за вказаною у позові адресою, яка знаходиться в межах територіальної підсудності, як і зазначена позивачем його адреса проживання - у межах територіальної підсудності Дзержинського районного суду міста Харкова.

Наведене свідчить, що без перевірки невідповідності вказаної позивачем своєї адреси проживання та адреси місцезнаходження відповідача повернення позову відповідно до оскарженої ухвали від 17 листопада 2017 року з мотивів порушення правил альтернативної підсудності є передчасним і тому помилковим.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

З огляду на те, що судом першої інстанції постановлено ухвалу із порушенням норм процесуального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали, доводи апеляційної скарги висновки суду спростовують, суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі до Дзержинського районного суду міста Харкова.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2017 року- скасувати.

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 разом із доданими до справи направити для продовження розгляду доДзержинського районного суду міста Харкова.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 19 липня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.