ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4144/19 Справа № 199/2311/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 23.06.2011 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким відповідачка отримала кредит у сумі 5300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківський послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. Оскільки відповідачка належним чином не виконала умови кредитного договору, станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 51843,07 гривень, а саме заборгованість за кредитом - 4824,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 41173,37 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2900,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (відсоткова складова) - 2444,91 гривень. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором від 23.06.2011 року б/н в сумі 51843,07 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору 1762,00 гривень.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" надано копію анкети-заявки від 23.06.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої ОСОБА_1 виявляє бажання отримати платіжну карту (а.с. 11).

Зазначена вище анкета-заявка не містить відомостей про строк дії кредитного договору, розмір бажаного кредитного ліміту на платіжній картці. Відсутня також інформація про розмір відсотків за користування кредитними коштами, комісії, неустойки.

Крім того, з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку вбачається, що заявником не було визначено вид замовлених банківських послуг. В графі «Ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я: карта «Універсальна», пенсійна карта, дебетова особиста картка, зарплатна картка, карта GOLD, збіркнижка (депозит)» - немає жодних відміток (а.с. 11 зворот).

Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с. 13-36).

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Долучений до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" також не містить підпису відповідача (а.с. 12).

На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.06.2011 року, згідно якого, станом на 28.02.2018 року заборгованість становить 51843,07 гривень, а саме заборгованість за кредитом - 4824,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 41173,37 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2900,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (відсоткова складова) - 2444,91 гривень (а.с. 9-10). Даний розрахунок не доводить факту досягнення сторонами домовленостей щодо усіх істотних умов кредитного договору.

Встановлено також, що відповідач змінила прізвище, у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Амур-Нижньодніпровським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 22.07.2013 року, копією свідоцтва про шлюб (а.с. 37, 73).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги що банком не надано суду доказів укладення з відповідачем 23.06.2011 року у простій письмовій формі кредитного договору, не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо строку дії кредитного договору, розміру тіла кредиту, терміну повернення кредиту, розміру процентів за користування кредитом; враховуючи також ненадання позивачем Умов та Правила надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, - колегія приходить до висновку, що АТ КБ "ПриватБанк" не представлено письмових доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору у належній формі та не доведено його умови.

Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідачки. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі №6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі №6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Однак, суду першої інстанції представником відповідача було надано заяву з якої, зокрема, вбачається, що відповідач визнає факт укладення кредитного договору з банком 23.06.2011 року на суму 5300,0 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 59- 60). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Разом з тим, колегія наголошує, що відповідачка, відповідно до пояснень її представника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, не погоджується з розміром нарахованої банком заборгованості та вважає, що позов задоволенню не підлягає; викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Банком не представлено суду доказів, що відповідають положенням ст.ст. 77 - 80 ЦПК України, на підтвердження факту наявності та розміру заборгованості за кредитним договором від 23.06.2011 року.

Так, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить будь-якої інформації за період з 23.06.2011 року (часу укладення договору) по 17.06.2013 року. Перша інформація у розрахунку датована 17.06.2013 року із зазначенням про наявність сальдо у розмірі 4305,48 грн.

Відповідачкою визнано факт укладення договору зі сплатою процентів у розмірі 27,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, однак представлений позивачем розрахунок заборгованості містить інформацію про здійснення розрахунку із застосуванням розміру процентів за користування кредитом за ставками - 27,6%, 32,4% та 42,0%, останні з яких не були погоджені з відповідачкою.

Крім того, банком не представлено суду доказів, що відповідали б положенням статей 77, 78 ЦПК України, отримання відповідачем тіла кредиту у будь-якому розмірі у червні 2011 року; наданий банком розрахунок заборгованості відповідної інформації не містить та не є доказом, що підтверджує вказаний факт.

Представлена банком виписка по особовому рахунку не стосується спірних правовідносин, оскільки містить інформацію щодо угоди №SAMDN2591 від 17.06.2013 року без зазначення інформації щодо особи боржника (а.с. 61 - 67)

Надана банком довідка про відкриття на ім"я відповідача трьох банківських карток 11.12.2009 року, 14.06.2011 року, 17.06.2013 року не містить інформації за якими саме договорами були відкриті наведені картки, не містить доказі щодо отримання карток відповідачем. Дві з карток відкриті, згідно довідки, 11.12.2009 року та 14.06.2011 року, тобто до договору від 23.06.2011 року. Крім того, вказана довідка не відповідає вимогам ст.ст. 77 - 80 ЦПК України, оскільки не містить реєстраційного номеру, дати її оформлення, не містить підпису та даних щодо посади працівника банку, який видав довідку.

Клопотань про надання суду будь-яких доказів чи про витребування відповідних доказів судом - позивачем не заявлено, що стверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання.

З урахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено саме з наведених вище підстав, у зв"язку з недоведеністю факту наявності заборгованості за договором 23.06.2011 року та її розміру.

На викладене місцевий суд уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні позову у зв`язку з порушенням банком строку позовної давності. Тому рішення місцевого суду підлягає зміні в частині правового обгрунтування відмови у задоволенні позовних вимог; в іншій частині рішення повинно бути залишено без змін.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2018 року - змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді