ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7593/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/542/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Баляс Т.І.

апелянта ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2019 року (ухвалене суддею Ромазан В.В., повний текст якого складено 05 квітня) у цивільній справі № 607/7593/16-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача публічне акціонерне товариство "Платинум банк" про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось з позовом про стягнення з відповідачки заборгованостей за кредитними договорами на загальну суму 17419,25 грн., а саме: за кредитним договором № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р., в розмірі 7 727,28 грн., з яких: 2 073,36 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 935,29 грн. - заборгованість по процентах та комісії; 4718,63 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості, а також за кредитним договором № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. в розмірі 9 691,97 грн., з яких: 3 346,34 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 553,20 грн. - заборгованість по процентах та комісії; 5 792,43 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 були укладені кредитні договори: № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. на суму 5737,10 грн. та № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. на суму 5450,00 грн.

В подальшому, між ПАТ «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (далі TOB «ФК «Бізнесфінанс») було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначених кредитних договорах було відступлене на користь TOB «ФК «Бізнесфінанс».

Також, 17.06.2015 року між TOB «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 1706/1, у відповідності до умов якого TOB «ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить TOB «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів до відповідача, в тому числі по кредитних договорах № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. та № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. Відповідно до Додатку №1 (Реєстр заборгованостей) до Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. на суму 7745,33 грн. та за кредитним договором № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. на суму 9715,36 грн. На виконання умов договору факторингу № 1706/1 від 17.06.2015 р., на адресу відповідача, від імені TOB «ФК «Бізнесфінанс» направлялися повідомлення про відступлення права вимоги до TOB «ФК «ЄАПБ» по кожному з кредитних договорів.

Згідно з умовами кредитних договорів, позичальник зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитами, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цими договорами. Проте ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання та не здійснювала платежів на рахунок погашення кредиту в строки, передбачені кредитними договорами. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитних договорів позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача були направлені повідомлення про порядок погашення заборгованостей по кредитних договорах. У разі неотримання повідомлення про відступлення права вимоги відповідач мала можливість продовжувати сплачувати кошти на повернення кредитів на рахунок первісного кредитора, однак жодних платежів вона не здійснювала.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2019 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами: №3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 року на суму 3508 (три тисячі п`ятсот вісім) грн.. 65 коп., з яких: 2073 (дві тисячі сімдесят три) грн.. 36 коп. заборгованість по тілу кредиту, 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) грн.. 29 коп. заборгованість по відсотках та комісії, 500 (п`ятсот) грн. пені ; №4587/350CLВPT від 17 січня 2013 року на суму 4399 (чотири тисячі триста дев`яносто дев`ять) грн.. 54 коп., з яких: 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн.. 34 коп. заборгованість по тілу кредиту, 553 (п`ятсот п`ятдесят три) грн.. 20 коп. заборгованість по відсотках та комісії, 500 (п`ятсот) грн. пені, а всього на суму 7 908 (сім тисяч дев`ятсот вісім) грн.. 19 коп., також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким у задоволенні позову відмовити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про існування заборгованості за вказаними кредитними договорами та право позивача на її отримання, оскільки вона надала достатньо доказів про те, що на неузгоджену заборгованість претендують інші кредитори. Суд в порушення вимог статті 83 ЦПК України не навів мотивів відхилення цих доказів.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказало, що відступлення права вимоги до нього перейшло на підставі договору факторингу від 17.06.2015 року укладеного між ТOB «ФК «Бізнесфінанс» та TOB «ФК «ЄАПБ», а також трьохсторонньої угоди укладеної між ПАТ «Платинум Банк», ТOB «ФК «Бізнесфінанс» та TOB «ФК «ЄАПБ» - Договору про заміну сторони у зобов`язанні, згідно яких перейшло право вимоги за спірними кредитними договорами до позивача та було передано пакет документів, що стосуються заборгованостей за ними. Вказані договори у встановленому законом порядку недійсними не визнані.

У повідомленнях, які на думку відповідача свідчать про те, що на неузгоджену заборгованість претендують інші кредитори, не зазначено про відступлення права грошової вимоги по оспорюваних кредитних договорах до ТОВ "Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.", ТОВ "Універсальна колекторська група" чи ТОВ "ПрімоКолект. Центр грошових вимог", оскільки вказані товариства надавали лише послуги з обслуговування кредитів і вони не є самостійними суб`єктами кредитних правовідносин. У деяких вищезазначених повідомленнях зазначені реквізити для сплати кредитних заборгованостей, які повністю співпадають із реквізитами, зазначеними у відповідних кредитних договорах, тому TOB «ФК «ЄАПБ» є єдиним власником грошової вимоги по кредитних договорах укладених з відповідачем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та пояснила, що на погашення кредиту від 23 грудня 2011 року вона сплатила 10070 грн., тому висновок суду про те, що вона не виконала своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором вважає помилковим, оскільки вона повернула вдвічі більшу суму ніж отримала, а умови договору які встановлюють такий обов`язок є несправедливими. За кредитним договором від 17 січня 2013 року вона внесла 3500 грн., а всього на погашення своїх зобов`язань за двома кредитними договорами вона сплатила 14200 грн., тому будь-яких боргів у неї перед первісним кредитором не існувало. Про розміри необхідних до сплати платежів їй повідомляли у відділенні банку. Кредит вона оформляла для придбання медикаментів на лікування важкохворого чоловіка.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт відступлення права вимоги за кредитними договорами до позивача, оскільки на адресу відповідачки надходили листи від різних колекторських фірм з вимогами про погашення заборгованостей за кредитними договорами які долучались до матеріалів справи. Судом вони не були взяті до уваги і не спростовані. У одній із своїх відповідей на звернення відповідачки ПАТ «Платинум банк» повідомив про те, що договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами із ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» не укладався, тому вважає недоведеною обставину про відступлення права вимоги за кредитними договорами до позивача.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало заяву про розгляд справи у відсутності представника товариства та просило в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

ПАТ «Платинум Банк» будучи належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи не направило представника для участі в судовому засіданні.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення відповідача і її представника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення..

Судом встановлено, що між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори № 3809/350СLРТ2 від 23.12.2011 року, відповідно до якого остання отримала суму кредиту у розмірі 5737,10 грн. та № 4587/350СLВРТ від 17.01.2013 р., відповідно до якого ОСОБА_1 отримала суму кредиту у розмірі 5450,00 грн.

Відповідно до п. 1.1 кредитних договорів банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі.

Згідно п. 1.1.1 кредитного договору № 3809/350СLРТ2 від 23.12.2011 року, банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту - 5737,10 грн.; строк кредитування - 30 місяців; процентна ставка за користування кредитом - 36,0000% річних; комісія за надання кредиту - 150,00 грн.; комісія за обслуговування кредиту - 172,00 грн.; цільове призначення - поточні потреби; дата повернення кредиту - 23.06.2014 р..

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору № 4587/350СLВРТ від 17.01.2013 року Банк надав Позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту - 5 450,00 грн.; строк кредитування -18 платіжних періодів; процентна ставка за користування кредитом - 12,0000% річних; комісія за обслуговування кредиту - 131,00 грн., цільове призначення - поточні потреби; дата повернення кредиту - 05.08.2014 р.

Згідно умов договорів кредити надавались банком позичальнику шляхом безготівкового перерахування коштів на його поточний рахунок у відділеннях банку.

Кредитні договори також передбачали страхування життя Позичальника, страхова премія за кредитним договором № 3809/350СLРТ2 від 23.12.2011 року становила 587.10грн., та за кредитним договором № 4587/350СLВРТ від 17.01.2013 року 450,00 грн. Вище зазначені суми страхових премій перераховувалися кредитодавцем / вигодонабувачем (ПАТ «Платинум Банк») на рахунок Страховика (Приватне акціонерне товариство «Ренесанс Життя»). Тобто до основних сум кредиту, які перераховувались згідно меморіального ордеру додавалась сума страхової премії.

30 липня 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено Договір факторингу №20140730-Г, за яким право вимоги по кредитних договорах було відступлене на користь TOB «ФК «Бізнесфінанс».

Згідно Додатку №1 до Договору факторингу №20140730-Г від 30 липня 2014 року TOB «ФК «Бізнесфінанс» набуло право вимоги, в тому числі по кредитних договорах № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. на суму 4 848,00 грн. та № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. на суму 5 962,55 грн.

17 червня 2015 року між TOB «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 1706/1, у відповідності до умов якого, TOB «ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить TOB «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів до відповідача, в тому числі по кредитних договорах № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. на суму 5 737,10 грн. та № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. на суму 5 450, 00 грн.

Відповідно до Додатку №1 (Реєстр заборгованостей) до Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. на суму 7745,33 грн. та за кредитним договором № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. в розмірі 9715,36 грн.

Згідно наданих позивачем уточнених розрахунків заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р., становить 7 727,28 грн., з яких:

-2 073,36 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;

-935,29 грн. - заборгованість по процентам та комісією;

-4 718,63 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

За кредитним договором № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. заборгованість ОСОБА_1 становить 9 691,97 грн., з яких:

-3 346,34 грн. - заборгованість основною сумою боргу;

-553,20 грн. - заборгованість по процентам та комісією;

-5 792,43 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 на погашення кредиту від 23.12.201 року згідно квитанцій вносила платежі:

25.01.2012 року - 480 грн., 05.03.2012 року - 570 грн., 28.03.2012 р. - 500 грн., 21.05.2012 р. - 850 грн., 12.07.2012 р. - 650 грн., 13.08.2012 р. - 500 грн., 03.09.2012 р. - 400 грн., 05.10.2012 р. - 500 грн., 20.11.2012 р. - 400 грн., 27.12.2012 р. - 500 грн., 17.01.2013 р. - 70 грн., 18.02.2013 р. - 500 грн., 23.04.2013 р. - 600 грн., 15.05.2013 р. - 600 грн, 30.05.2013 р. - 600 грн., 12.08.2013 р. - 500 грн., 27.09.2013 р. - 500 грн., 15.10.2013 р. - 500 грн., 06.11.2012 -450 грн., 11.01.2013- 400 грн., а всього на суму 10070 грн.

Також на погашення кредиту за кредитним договором № 4587/350СLВРТ від 17.01.2013 р. внесла: 18.02.2013 р. - 500 грн., 20.03.2013 р. - 500 грн., 23.04.2013 р. - 500 грн., 30.05.2013 р. - 500 грн., 12.08.2013 р. - 500 грн., 27.09.2013 р. - 500 грн., 15.10.2013 р. - 500 грн., а всього на суму 3500 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитними договорами, та що право вимоги за кредитними договорами перейшло від первісного кредитора до позивача. При цьому суд на підставі частини 3 статті 551 ЦК України зменшив розмір пені за кожним кредитним договором до 500 гривень.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Крім того, за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту та за розрахунково-касове обслуговування кредиту.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Відповідно до частин 1, 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно умов кредитного договору № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. відповідач повинна щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту у розмірі 172 грн. та здійснювати платежі на виконання договору щомісячно по 465 грн. ( п. 2.4 ; додаток №1 графік платежів). Згідно графіку платежів відповідач на виконання умов договору зобов`язана повернути кредит в розмірі 5737.10 грн., сплатити 3018,71 відсотків за користування кредитними коштами та 5160 грн. комісії за обслуговування кредиту (а.с. 5). Умови договору не містять інформації про те, які послуги включає обслуговування кредиту та розмір комісії за обслуговування кредиту є значним та близьким до розміру кредиту.

За таких обставин колегія вважає умову договору про сплату комісії за обслуговування кредиту нікчемною.

Верховний Суд у постанові від 27 грудня 2018 року, прийнятій у справі №695/3474/17 погодився, що умова договору про сплату комісії за обслуговування кредиту виданого на поточні потреби згідно положень Закону України "Про захист прав споживачів" є неправедливою.

Враховуючи те, що на виконання умов договору відповідач зобов`язана була сплатити 8755,81 грн. (5737,10 тіло кредиту та 3018,71-відсотки) до 23.06.2014 р., і те що фактично нею було сплачено 10070 грн. до 15.10.2013 р. колегія суддів приходить до висновку про відсутність у відповідачки заборгованості за кредитним договором №3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р..

Отже рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні таких вимог відмовити.

У кредитному договорі № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. також є умова про сплату комісії за обслуговування кредиту розмір якої згідно графіку платежів становить 131 грн. щомісячно і на виконання умов вказаного договору відповідач зобов`язана сплатити 8422,68 грн., з яких: 5000 тіло кредиту, 450 грн.- страхова премія, 2358,0грн.-комісія за обслуговування кредиту, 83.39 грн.-розрахунково-касове обслуговування кредиту (а.с.21-22).

З аналогічних підстав колегія суддів вважає умови договору про сплату комісії за обслуговування кредиту та коштів за розрахунково-касове обслуговування нікчемною, яка не створює обов`язку для відповідачки, а тому кошти, які були зараховані на оплату комісії за обслуговування кредиту та за розрахунково-касове обслуговування підлягають зарахуванню на сплату інших обов`язкових платежів за вказаним кредитним договором.

Враховуючи те, що відповідачка за умовами кредитного договору повинна була повернути кредит 5450 грн. і сплатити відсотки у розмірі 531.29 грн. та те, що фактично нею до 15.10.2013 року (термін кредитування 5.08.2014 р.) було сплачено 3500 грн., колегія суддів приходить до висновку, що стягненню на погашення кредитної заборгованості підлягає 2981.29 грн. з урахуванням розміру пені 500 грн. за несвоєчасне погашення кредиту (5450.00+531.29=5981.29-3500.00=2481.29+500.00). До позивача за договором факторингу перейшов борг і подальше нарахування пені ним не проводилось, а тому за відсутності розрахунку пені відповідача та апеляційної скарги позивача на рішення суду в частині визначеного судом до стягнення розміру пені 500 грн. рішення суду в частині розміру пені слід залишити без змін.

Відсутність позову про визнання недійсними умови кредитних договорів в частині несправедливої умови договору про стягнення комісії за обслуговування кредиту та за розрахунково-касове обслуговування, а також договорів факторингу про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. і № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. та розміру відступленого права вимоги не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Доводи апелянта про відсутність боргу за кредитним договором № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. спростовуються матеріалами справи, а саме квитанціями про сплату коштів на погашення кредиту на загальну суму 3500 грн. Посилання її на те, що при укладенні договору про відступлення права вимоги з нею не погоджувався розмір заборгованості не заслуговують уваги суду, оскільки таке погодження не передбачено законом.

Доводи апеляційної скарги про недоведення позивачем тієї обставини, що мало місце відступлення права вимоги за кредитним договором № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. від ПАТ «Платинум Банк» до позивача спростовуються матеріалами справи, а саме належним чином завіреними копіями договорів факторингу: №20140730-г від 30.07.2014 року укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та TOB «ФК «Бізнесфінанс», справжність якого посвідчена уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк», (а.с.33, 51-56 т.2) з реєстру заборгованості якого видно, що за кредитним договором № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. до фактора перейшла заборгованість у розмірі 5962.55 грн.; №1706/01 від 17.06.2015 року укладеного між TOB «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вірність якої посвідчена уповноваженою за довіреністю особою (а.с. 115-128) з реєстру заборгованості до якого також вбачається відступлення права вимоги за кредитним договором № 4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. до позивача.

Посилання апелянта на вимоги ТОВ «КредитЕкспрессЮкрейн Ел.Ел.Сі.» про анулювання боргу згідно акції та супровідний лист до заяви про порушення кримінальної справи ТОВ «ПрімоКолект», ТОВ «УКГ», які на думку апелянта свідчать про наявність у вказаних товариств права вимоги щодо кредитної заборгованості, оцінюється судом критично, оскільки у вищезазначених повідомленнях зазначені реквізити для сплати кредитних заборгованостей, які повністю співпадають із реквізитами, зазначеними у відповідних кредитних договорах, вказані товариства не вказували власні реквізити для перерахування коштів на погашення кредитних заборгованостей та не зазначали про відступлення права вимоги на їх користь, тому TOB «ФК «ЄАПБ» є єдиним власником грошової вимоги по кредитних договорах укладених з відповідачем (а.с. 241-244 т.1).

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 р. підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення, яким у задоволенні цієї вимоги слід відмовити, а в частині вирішення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №4587/350CLBPT від 17 січня 2013 р. рішення суду слід змінити зменшивши суму стягнення з 4399 грн до 2981 грн, 29 коп. та зменшити суму судового збору до 165 грн. 36 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2019 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 3809/350CLPT2 від 23 грудня 2011 року скасувати і постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї вимоги відмовити, а в частині вирішення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №4587/350CLBPT від 17 січня 2013 року змінити зменшивши суму стягнення з 4399 грн до 2481 грн 29 коп. суми заборгованості та зменшити суму судового збору з 1378 грн до 165 грн. 36 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Ткач О.І.

Ходоровський М.В.