Справа № 503/326/19
Провадження № 2/503/382/19
30 травня 2019 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Сердюк Б.С.,
при секретарі Клемпуш Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право на користування будинком АДРЕСА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що даний будинок належить позивачу на праві приватної власності. Відповідачі зареєстровані в цьому будинку, однак не проживають там з 2001 року, тому позивач просить визнати їх такими, що втратили право на користування цим житловим будинком.
В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 04.05.1988 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19229086 від 18.06.2008 року.
З акту, складеного депутатом Кодимської міської ради від 19.02.2019 року вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не проживають з 2000 року.
Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла.
Відповідачі, за вказаною адресою не проживають з 2000 року. Вони не сплачують будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не ведуть з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним житловим будинком, передбачених ст. 71 ЖК України, немає.
Таким чином відповідачі втратили право на користування будинком, що належить позивачу. Отже, є підстави визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк