Справа № 369/8662/19
Провадження №2-з/369/34/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. розглянувши матеріали заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

05 липня 2019 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви до суду, яка була мотивована тим, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 , являється власником двох земельних ділянок розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності першої земельна ділянки - підтверджується Державним Актом на право власності на земельну ділянку від 24 вересня 2005 року, площею 0,2493 га., цільове призначення (використання), будівництво та обслуговування жилого будинку, виданого Рішенням 18 сесії 23 скликання Горенської сільської ради від 22.06.2001 року на підставі договорів дарування № 1-720 від 30.05.2001 року та № 4-581 від 19.02.2003 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 55, Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Право власності другої земельної ділянки - підтверджується Державним Актом на право власності на земельну ділянку від 24 вересня 2005 року, площею 0,0731 га., цільове призначення (використання), ведення особистого селянського господарства, виданого Рішенням 18 сесії 23 скликання Горенської сільської ради від 22.06.2001 року на підставі договорів дарування № 1-720 від 30.05.2001 року та № 4-581 від 19.02.2003 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 56, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 .

Вказані земельні ділянки межують із сусідніми земельними ділянками, які належать ОСОБА_5 проживаючому по АДРЕСА_2 , а саме: одна земельна ділянка площею 0.1506 га, на підставі договору дарування від 18.06.1999 року № 4-2162 для ведення особистого підсобного господарства, розташована в АДРЕСА_1 , яка межує з трьох сторін з землями сільради (з однієї сторони - укіс, з другої - луг, з третьої - водоохоронна зона), друга земельна ділянка площею 0.0500 га, на підставі рішення 12 сесії 24 скликання Горенської сільської ради від 09 липня 2004 року для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_2 , яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 , землею Горенської сільської ради - прохід, землею Горенської сільської ради - проїзд (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3 ).

У квітні місяці 2019 року ОСОБА_3 С ОСОБА_6 виявив на офіційному Інтернет-порталі Публічна кадастрова карта України інформацію про об`єднання двох вищезазначених земельних ділянок в одну, площа якої складає 0.2006 га, із зміною цільового призначення з ведення особистого селянського господарства та ведення особистого підсобного господарства в підрозділ 02.01, що згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 р. за № 1011/18306 має назву Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_4 .

Крім того, ОСОБА_1 , землі якого є суміжними із землями ОСОБА_5 не погоджувались межі земельних ділянок та відповідно не пропонувалось йому підписати Акт погодження меж земельних ділянок при об`єднанні двох вищевказаних ділянок в одну із зміною цільового призначення, що є черговим порушенням процедури оформлення документації передбаченою законодавством України.

Тому заявник вважає, незаконним об`єднання і зміну цільового призначення даної земельної ділянки, присвоєння кадастрового номеру, Державної реєстрації, що в кінцевому результаті призвело до набуття права власності ОСОБА_5 . Дії або бездіяльність службових осіб Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області, на думку представника заявника, мають ознаки вчинення кримінальних правопорушень, які дають підстави для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер 224 від 07.11.2016 року, номер запису про право власності 17307706 за ОСОБА_7 .

З метою недопущення, відчуження громадянкою ОСОБА_7 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 придбану нею від ОСОБА_5 , який отримав її у власність в результаті об`єднання двох ділянок із зміною цільового призначення, в незаконний спосіб з порушенням встановлених норм та цілого ряду нормативно правових актів, а також, недопущення передачі в іпотеку нерухомого майна третім особам, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист та поновлення порушених й оспорюваних прав та інтересів позивача.

Тому заявник просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, проживаючою за адресою: АДРЕСА_3 , та іншим особам вчиняти відчуження та будь-які юридично значущі дії (здавання в оренду, передання в іпотеку та інше) щодо земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2006 га; накладення заборони будь-якому державному реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,2006 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки в заяві про забезпечення позову до пред`явлення позову заявником не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не надано підтвердження наміру відповідачів навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв`язку з чим в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову слід відмовити.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє права позивача повторно звернутись до суду з даною заявою, надавши судові відповідні документи про право власності на спірний будинок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150-153, 157, 258-260, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Дубас Т.В.