Ухвала

Іменем України

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 369/2253/17

провадження № 61-12677ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором надання споживчого кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 50 651,24 доларів США та пені й процентів у розмірі 69 867, 10 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року провадження у цій справі відкрито.

ОСОБА_1 вважаючи, що ухвала про відкриття провадження у справі постановлена з порушенням правил підсудності, оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 24 травня 2019 року № 17/148 вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тому справа підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року.

Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення у зв`язку з відкриттям провадження у справі з порушенням правил підсудності.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що на момент відкриття провадження судом першої інстанції жоден з відповідачів не був зареєстрований у Києво-Святошинським районі Київської області, а тому судом першої інстанції помилково відкрито провадження у справі з порушенням правил територіальної підсудності, передбаченої правилами статті 27 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За правилами частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За вказаною нормою, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Судами встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк», звертаючись з цим позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області, посилалося на те, що останнім відомим місцем проживання відповідачів є: АДРЕСА_1 , що за підсудністю відноситься до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

З метою повного і всебічного розгляду справи Київський апеляційний суд надіслав запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області з проханням надати інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачів та встановив, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та знята з реєстраційного обліку 20 липня 2016 року на адресу: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням цієї інформації апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у цій справі відкрито з дотриманням правил підсудності.

З таким висновком погоджується й Верховний Суд.

Відповідно частини третьої статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України 2004 року позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованими у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Аналогічне правило міститься у частині першій статті 27 ЦПК України у чинній редакції.

За нормою частини дев`ятої статті 110 ЦПК України 2004 року позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно з частиною першою статті 113 ЦПК України 2004 року позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Такими ж за змістом є норми частини дев`ятої та п`ятнадцятої статті 28 ЦПК України у чинній редакції.

Розглядаючи апеляційну скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд з`ясував, що відповідно до інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у місті Києві та Київської області від 24 травня 2019 року № 17/148 зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 була зареєстрована за тією ж адресою, проте знята з реєстраційного обліку 20 липня 2016 року у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, пред`явлення банком позову до суду за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 та за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 відповідає нормам статті 109, частини дев`ятої статті 110, частини першої статті 113 ЦПК України 2004 року, які були чинними на час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

У зв`язку з цим доводи заявника про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності є необґрунтованими.

Заявник посилається на те, що фактичним місце проживання відповідача ОСОБА_2 є кв. АДРЕСА_4 , а заявника - кв. АДРЕСА_5 .

Проте правове значення для вирішення питання про відкриття провадження у справі має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування відповідача, або ж останнє відоме зареєстроване його місце проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Заявник не посилається на інше зареєстроване місце проживання відповідачів станом як на час відкриття провадження у справі, так і на час перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку.

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, з чим обґрунтовано погодився апеляційний суд.

Ураховуючи, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2019 року є необґрунтованою, правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, на підставі частини п`ятої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду оскаржуваних судових рішень.

На підставі наведеного та керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Яремко
А. С. Олійник
С. О. Погрібний