Дата документу 19.06.2019 Справа № 326/1573/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №326/1573/18 Головуючий у 1 інстанції Чапланова О.М.
Провадження № 22-ц/807/2026/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 24 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області про тлумачення заповіту, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, до Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області про тлумачення заповіту, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначала, що у зв`язку із смертю 18.02.2006 року ОСОБА_2 відкрита спадщина, до складу якої увійшли всі належні останньому права та обов`язки. Вона є спадкоємцем померлого за заповітом, який посвідчено 24.04.2002 року секретарем Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області та зареєстровано в реєстрі за № 125.

Заповіт не змінено та не відмінено, про що секретарем Мануйлівської сільської ради 14.09.2006 року здійснено відповідний запис на звороті дублікату заповіту, який нею отримано 14.09.2006 року замість втраченого оригіналу. Дублікат зареєстровано в реєстрі за № 286. Інших відомих спадкоємців померлого за законом чи за заповітом, в тому числі з правом на обов`язкову долю в спадщині, немає.

Після померлого залишена спадщина у складі земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: загальною площею 6.3673 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; загальною площею 0.3944 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ; загальною площею 0.2943 га, кадастровий номер НОМЕР_3 ; загальною площею 0.1961 га, кадастровий номер НОМЕР_4 007:0448.

Постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області від 28.03.2013 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки померлого через ненадання нею документів для успадкування спадкового майна а ні за заповітом, а ні за законом. Зазначеною постановою нотаріуса встановлено, що в підтвердження спадкових прав нею до нотаріальної контори надано у якості правовстановлюючих документів на земельні ділянки державні акти на право власності на земельні ділянки, а заповітом померлого їй заповідано земельну частку (пай) розміром 7.05 умовно кадастрових гектарів, що знаходиться в колективній власності КСП «Прогрес» (ТОВ «Петрівське») на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) НОМЕР_5 , виданого Приморською РДА Приморського району Запорізької області 26.09.1996 року на ім`я ОСОБА_2

Первісно у 2005 році право власності на зазначені земельні ділянки оформлено померлим шляхом оформлення і отримання на своє ім`я державних актів від 30.11.2005 року на підставі та замість сертифікату про право на земельну частку (пай) НОМЕР_5 , виданого Приморською РДА 26.09.1996 року. Через втрату вказаних державних актів було видано їх дублікати. В результаті, на даний час правовстановлюючими документами на земельні ділянки померлого є тільки дублікати державних актів. Сертифікат про право на земельну частку (пай) після видачі на його підставі державних актів вважається використаним і сили правовстановлюючого документу на земельні ділянки не має, в результаті чого унеможливлюється оформлення в нотаріальному порядку спадщини померлого за нею на підставі зазначеного заповіту.

Іншим чином, ніж визнанням права власності на існуюче майно в судовому порядку, поновити її права неможливо.

Вважає, що з метою захисту її права на оформлення спадщини, слід розтлумачити зміст зазначеного заповіту

Оскільки на час складання заповіту на вказану земельну частку (пай) ще не було видано державних актів на земельні ділянки, очевидним є те що, складаючи заповіт на її користь, спадкодавець заповідав їй саме земельні ділянки, власником яких він став після заміни сертифікату на державні акти.

Посилаючись на вищевикладені обставини, просила суд:

1). розтлумачити заповіт ОСОБА_2 , посвідчений 24.04.2002 року секретарем Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області Матєвою Л.А. та зареєстрований в реєстрі за № 125, замість втраченого якого Мануйлівською сільською радою 14.09.2006 року видано дублікат, який зареєстровано в реєстрі за № 286, наступним чином: в частині посилання змісту заповіту на право на земельну частку (пай) згідно сертифікату НОМЕР_5 , виданого Приморською райдержадміністрацією 26.09.1996 року на 7.05 умовно кадастрових га, що знаходяться в колективній власності КСП «Прогрес» (ТОВ «Петрівське»), заповіт стосується земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: загальною площею 6.3673 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0.3944 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , загальною площею 0.2943 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , загальною площею 0.1961 га, кадастровий номер НОМЕР_6 0448, розташованих на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, на які спадкодавець мав право власності на день смерті і у зв`язку із оформленням права власності на земельні ділянки, які є похідними з земельної частки (паю) згідно сертифікату ЗП № 0133734, виданого Приморською райдержадміністрацією 26.09.1996 року на 7.05 умовно кадастрових га, що знаходились в колективній власності КСП «Прогрес» (ТОВ «Петрівське»);

2) визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: загальною площею 6.3673 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; загальною площею 0.3944 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ; загальною площею 0.2943 га, кадастровий номер НОМЕР_3 ; загальною площею 0.1961 га, кадастровий номер НОМЕР_6 0448, розташовані на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 24 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для тлумачення заповіту та визнання за позивачем права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, немає.

Колегія судді погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За приписами ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За приписами статей 1233-1236 заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Судом встановлено, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_5 , виданим 26 вересня 1996 року, зазначений Сертифікат на право на земельну частку (пай) видано громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області Загорському Василю Архиповичу, який проживає в с. АДРЕСА_1 Приморського району Запорізької області, на підставі рішення Приморської райдержадміністрації від 12.09.1996 року № 471р в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» розміром 7,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 25 грудня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 314.

Згідно дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_7 , виданим 21 листопада 2007 року замість Державного акту Серія ЗП № 067276 від 30.11.2005 року, зазначений Державний акт видано ОСОБА_2 , який проживає: с АДРЕСА_1 району Запорізької області, і на підставі розпорядження голови Приморської райдержадміністрації від 02.10.2003 року № 402 є власником земельної ділянки площею 6,3673 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 65. У плані меж земельної ділянки, доданому до вказаного акту, зазначений кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Відповідно до дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_8 , виданого 21 листопада 2007 року замість Державного акту Серія ЗП № 067069 від 30.11.2005 року, зазначений Державний акт видано ОСОБА_2 , який проживає: с. АДРЕСА_1 району АДРЕСА_2 області, і на підставі розпорядження голови Приморської райдержадміністрації від 02.10.2003 року № 402 є власником земельної ділянки площею 0,2943 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 64. У плані меж земельної ділянки, доданому до вказаного акту, зазначений кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3 .

Згідно із дублікатом Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_9 , виданим 21 листопада 2007 року замість Державного акту Серія ЗП № 077629 від 30.11.2005 року, зазначений Державний акт видано ОСОБА_2 , який проживає: с. АДРЕСА_1 Приморського району Запорізької області, і на підставі розпорядження голови Приморської райдержадміністрації від 02.10.2003 року № 402 є власником земельної ділянки площею 0,3944 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 66. У плані меж земельної ділянки, доданому до вказаного акту, зазначений кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 .

Відповідно до дублікату Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_10 , виданого 21 листопада 2007 року замість Державного акту Серія ЗП № 077874 від 30.11.2005 року, зазначений Державний акт видано ОСОБА_2 , який проживає: с АДРЕСА_1 району Запорізької області, і на підставі розпорядження голови Приморської райдержадміністрації від 02.10.2003 року № 402 є власником земельної ділянки площею 0,1961 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 63. У плані меж земельної ділянки, доданому до вказаного акту, зазначений кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_11 .

Згідно із довідкою Приморського районного відділу земельних ресурсів Запорізького обласного головного управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельним ресурсам від 13 грудня 2006 року № 2246 державні акти на право власності на земельні ділянки ЗП № 077874; ЗП № 067069; ЗП № 067276; ЗП № 077629, видані на ім`я ОСОБА_2 взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_5 (а.с.19).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки Приморського районного відділу Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 13 грудня 2006 року земельні ділянки, розташовані на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області знаходились у власності ОСОБА_2 , мають такі обмеження: землю передано у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки Серія ЗП № 077874, ЗП № 067069, ЗП № 067276, ЗП № 077629, що зареєстровані Приморським районним відділом ЗРФ ДП „Центру ДЗК в Книзі № 1 реєстрації Державних актів на право власності на земельну ділянку по Мануйлівській сільській раді 30 листопада 2005 року за № 63, № 64, 65, № 66 (а.с.20).

Відповідно до дублікату заповіту, виданого 14 вересня 2006 року секретарем Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області Шоповій А.А. та зареєстрованим в реєстрі за №286, взамін утраченого заповіту, посвідченого 24 квітня 2002 року секретарем Мануйлівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №125, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Петрівка Приморського району Запорізької області, мешкає: с АДРЕСА_1 району Запорізької АДРЕСА_3 , на випадок його смерті зробив таке розпорядження: земельну частку (пай) згідно сертифікату ЗП НОМЕР_12 , виданому Приморською райдержадміністрацією 26 вересня 1996 року на 7,05 умовно кадастрових га, що знаходяться в колективній власності КСП «Прогрес» (ТОВ «Петровське) він заповідає ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 мешкав та був прописаний з 1942 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АДРЕСА_4 . Проживав сам. Спадкоємців немає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28 березня 2013 року постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, розташовані на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що підстави для успадкування земельних ділянок згідно державних актів ЗП № 094281, ЗП № 153012, ЗП № 094307, ЗП № 138918 за заповітом відсутні, так як спадкодавець заповідав ОСОБА_1 земельну частку (пай) згідно сертифікату НОМЕР_5 , а документів для успадкування зазначеного майна за законом не надано.

Спадкова справа №54/2006 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , 1942 року народження, була заведена 30 березня 2006 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом, яка на момент подачі заяви була зареєстрована в АДРЕСА_2 . Будь-які інші спадкоємці померлого до Приморської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або відмову від її прийняття не звертались. Від імені померлого було посвідчено заповіт Мануйлівською сільською радою Запорізької області 14 вересня 2006 року за реєстровим №286 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54435501, після смерті ОСОБА_2 Приморською державною нотаріальною конторою Запорізької області 30 березня 2006 року заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 54, номер у спадковому реєстрі 39345211.

За приписами ст. 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 26 вересня 1996 року ОСОБА_2 , як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, на підставі рішення Приморської райдержадміністрації від 12.09.1996 року № 471р було видано Сертифікат Серія ЗП № 0133734, в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» розміром 7,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 25 грудня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 314.

ОСОБА_2 земельну частку (пай) згідно сертифікату НОМЕР_5 , виданому Приморською райдержадміністрацією 26 вересня 1996 року на 7,05 умовно кадастрових га, що знаходяться в колективній власності КСП «Прогрес» (ТОВ «Петровське), заповідав ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено 24 квітня 2002 року секретарем Мануйлівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №125.

30 листопада 2005 року взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_5 ОСОБА_2 було видано: Державний акт Серія НОМЕР_13 на право власності на земельну ділянку площею 6,3673 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , Державний акт Серія НОМЕР_14 на право власності на земельну ділянку площею 0,2943 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , Державний акт Серія НОМЕР_15 на право власності на земельну ділянку площею 0,3944 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , Державний акт Серія НОМЕР_16 на право власності на земельну ділянку площею 0,1961 га, кадастровий номер НОМЕР_11 .

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку проте, що, право спадкодавця на земельну частку (пай) згідно сертифікату НОМЕР_5 , виданому Приморською райдержадміністрацією 26 вересня 1996 року на 7,05 умовно кадастрових га, що знаходились в колективній власності КСП «Прогрес» (ТОВ «Петровське), за життя було ним реалізоване і він отримав земельні ділянки у приватну власність. Отже, на момент відкриття спадщини спадкодавцю вже належали земельні ділянки на території Мануйлівської сільської ради Приморського району Запорізької області, а не право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту.

Колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що жодної вказаної дії з моменту отримання зазначених Державних актів на право власності на земельні ділянки спадкодавцем вчинено не було.

Відповідно до п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правостановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Суд першої інстанції вірно встановив, що на дату набуття спадкодавцем у власність земельних ділянок право ОСОБА_2 на частку (пай), підтверджене сертифікатом, було припинене, а останній набув статус власника іншого майна (конкретних земельних ділянок), а відтак змінився предмет спадкування.

З огляду на те, що після виділення в натурі земельних ділянок право на земельну частку (пай) зникає, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що право на земельну частку (пай) не може буди успадковане.

За приписами ст.ст. 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у зміст заповіту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що текст заповіту, складеного від імені ОСОБА_2 , якій посвідчено 24 квітня 2002 року секретарем Мануйлівської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за №125, не містить суперечностей, неточностей, та був складений зі слів заповідача.

З огляду на те, що текст заповіту не містить неточностей та суперечностей, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 24 січня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: