Номер провадження: 22-ц/813/4250/19
Номер справи місцевого суду: 520/8765/18
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2

відповідач - Департамент патрульної поліції

треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім»

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018року, ухваленого під головуванням судді Куриленко О.М., повний текст рішення складено 09 листопада 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до Департаменту патрульної поліції, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що 05 квітня 2018 року о 08.45 год., в м. Одеса по вул. Академіка Корольова, біля будинку № 5, водій ОСОБА_4 , інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, керуючи службовим автомобілем марки «Toyota»«Prius», д/з НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч при виїзді з прилеглої території, позначеної дорожнім знаком 2.1 не надав перевагу у русі автомобілю марки «Toyota»«Corolla», д/з НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2018 року у справі №520/4563/18 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Власником транспортного засобу марки «Toyota»«Corolla» д/з НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , який набув його у власність під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , який зареєстровано 30.08.1997 року.

Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом марки «Toyota» «Corolla» д/з НОМЕР_2 керувала ОСОБА_1 , також у вказаному транспортному засобу перебувала її малолітня дочка ОСОБА_2 .

Позивачка вважає, що з вини інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП в Одеській області ОСОБА_4 відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої їй та її доньці було спричинені матеріальні збитки та моральна шкода, в зв`язку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 41 020,61 грн. майнової шкоди та 5 000 грн. відшкодування моральної шкоди, стягнути з Департаменту патрульної поліціїна користь малолітньої ОСОБА_2 5 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у загальній сумі 7 000 грн.

Судом до участі у справі, в якості третьої особи було залучено ПрАТ «Київський страховий дім».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ПрАТ «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволений частково. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту автомобіля у сумі 39 520, 61 грн., вартість експертного дослідження 1500 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 2 114, 40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 900 грн., що разом складає 48 035, 01 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Департамент патрульної поліції звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги Департамент патрульної поліції зазначив, що Департаменту патрульної поліції належить транспортний засіб «Toyota» «Prius», д/з НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» за договором обов`язкового страхування,про що знала позивачка, однак позивачка не зверталась до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, а одразу звернулась з позовом до Департаменту патрульної поліції, що суперечить вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Інші учасники рішення суду не оскаржують.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції було відкрито та повідомлено учасників справи, що розгляд справи у відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України буде здійснений без їх повідомлення.

Ухвала про відкриття провадження отримана Департаментом патрульної поліції, інспектором УПП в Одеській області Ковальським Р.В., ПАТ «Київський страховий дім» разом з апеляційною скаргою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 154-155), а також ОСОБА_5 , представником ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою, що підтверджується розпискою (а.с. 159).

На адресу ОСОБА_3 також були направлені неодноразово ухвала про відкриття провадження та апеляційна скарга, проте, на адресу суду повернуті конверти з позначкою за закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.164-167).

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Заяв про зміну адреси, від ОСОБА_3 до суду не надіслано.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

04 липня 2019 року, на підставі заяви для опублікування на офіційному веб-сайті суду на адресу прес-служби Одеського апеляційного суду було надане повідомлення про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції, з запропонуванням надання відзиву, яке опубліковано судом 05 липня 2019 року у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 170-171).

У відповідності до ст. 372 ЦПК України апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим розглядати справу без повідомлення учасників справи, від яких є належні повідомлення,з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З січня по липень2019 року внаслідок автоматизованого розподілу до судді Комлевої О.С. надійшло понад 500 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі, призначити справу до розгляду, вирішити інші процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи, та розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 05 квітня 2018 року о 08.45 год., в м. Одеса по вул. Академіка Корольова, біля будинку № 5, водій ОСОБА_4 , інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, керуючи службовим автомобілем марки «Toyota» «Prius», д/з НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч при виїзді з прилеглої території, позначеної дорожнім знаком 2.1 не надав перевагу у русі автомобілю марки «Toyota» «Corolla», д/з НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Власником транспортного засобу марки «Toyota» «Corolla», д/з НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом марки «Toyota» «Corolla» д/з НОМЕР_2 керувала ОСОБА_1 .

Також з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 05.04.2018 року відносно водія «Toyota»«Prius», н/з НОМЕР_1 », ОСОБА_4 .

Також в протоколі зазначено, що ОСОБА_4 працює в УПП в Одеській області.

Власником службового транспортного засобу «Toyota» «Prius», н/з НОМЕР_1 є ДПП м. Київ.

Згідно з полісом № АК/7551809, страхувальником транспортного засобу «Toyota» «Prius», н/з НОМЕР_1 виступило ПрАТ «Київський страховий дім», тобто на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що знала позивачка.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

У відповідності до звіту № 3911 від 05.04.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобув результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 39520,61 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не зверталася до ПрАТ «Київський страховий дім» з заявою про сплату страхового відшкодування.

Страховий ліміт відповідальності становив 100000 грн. за шкоду заподіяну майну та 200000 грн. за шкоду заподіяну здоров`ю.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції виходив з того, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.08.2018 року № ПрАТ «Київський страховий дім», , на підставі рішення засновників від 10.08.2018 року перебуває у процесі припинення в результаті ліквідації, а тому стягнув вартість відновлювального ремонту з Департаменту патрульної служби.

Однак, з таким висновком суду погодитися неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно до ст. 979 ЦЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Правилами регулювання деліктних зобов`язань допускаються можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 до страхової компанії не зверталась, доказів про відмову у виплаті страхового відшкодування не має.

Більш того, страхова компанія не ліквідована.

Суд першої інстанції, на зазначене уваги не звернув та стягнув матеріальну шкоду з відповідача.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18).

Статтею 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги, судовий збір у сумі 2 114,40 грн., сплачений відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, слід стягнути з позивача.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції- задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018року - скасувати. Постановити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) на користь Департаменту патрульної поліції (адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ) 2 114 (дві тисячі сто чотирнадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19 липня 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець