Справа № 657/2757/18

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2019 року Каланчацький районний суд Херсонської області
в складі головуючого судді Скригун В.В.,
за участю секретаря Попової Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
Представник позивача ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Мотивуючи свої вимоги представник позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , який був дідом позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 і батьком відповідачу ОСОБА_4 . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами в АДРЕСА_1 . Ніхто зі спадкоємців спадщину не прийняв та спадкове майно не оформив. Батько позивача ОСОБА_6 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому вважається особою, що прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_6 . Після його смерті спадщину ніхто зі спадкоємців не оформив, тому позивач має право на визнання за ним права власності на належне батькові майно. Відповідачі у справі також є спадкоємцями майна покійного, однак спадщину вони не прийняли та будь-яких претензій з приводу спадкового майна до позивача не мають.
Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.02.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер спадкодавець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер спадкодавець ОСОБА_6 .
Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в якому встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.
Стаття 525 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Враховуючи те, що днем смерті спадкодавців є 02 серпня 1990 року та 09 жовтня 1993 року, як зазначено в копіях свідоцтва про смерть, то саме ці дата є днем відкриття спадщини.
Таким чином, до даних спірних правовідносин слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.
Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкоємцями за законом першої черги є, зокрема, діти спадкодавця.
Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , який був дідом позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 і батьком відповідачу ОСОБА_4 . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами в АДРЕСА_1 . Ніхто зі спадкоємців спадщину не прийняв та спадкове майно не оформив. Батько позивача ОСОБА_6 фактично вступивв в управління та володіння спадковим майном, тому вважається особою, що прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_6 . Після його смерті спадщину ніхто зі спадкоємців не оформив, тому позивач, як спадкоємець першої черги має право на спадкове майно.
У силу статті 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 551 ЦК УРСР якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
Згідно ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).
Відповідачі у справі також є спадкоємцями майна покійного, однак спадщину вони не прийняли та будь-яких претензій з приводу спадкового майна до позивача не мають.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження
Являючись сином померлого та спадкоємцем першої черги, позивач належним чином не може оформити свої спадкові права.
Так, 24 листопада 2018 року державним нотаріусом Каланчацької державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Зазначене підтверджує ту обставину, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.
Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом.
Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач, як спадкоємець після смерті спадкодавця свого батька, має законне право на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 525, 527, 529, 548, 549, 551, 553, ЦК Української РСР, суд -
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН невідомо, проживає АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІПН невідомо, проживає АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІПН невідомо, проживає АДРЕСА_4 .

Суддя: Скригун В. В.