Справа № 134/1766/18
Провадження № 22-ц/801/1527/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Щерба Н. Л.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 рокуСправа № 134/1766/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Марчук В. С., Якименко М. М.

за участі секретаря Богацької О. М.,

розглянувши цивільну справу за позовом Городківського сільського споживчого товариства до Крижопільського районного споживчого товариства, Вінницької обласної спілки споживчих товариств, ОСОБА_1 , про визнання аукціону з продажу майна та договору купівлі-продажу майна з аукціону недійсними,

за апеляційною скаргою Крижопільського районного споживчого товариства на ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області, постановлену у цій справі 14 травня 2019 року в смт. Піщанка суддею цього суду Щербою Н. Л.,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року Городківське сільське споживче товариство (далі - Городківське ССТ) звернулося до суду з позовом до Крижопільського районного споживчого товариства (далі - Крижопільське РСТ), Вінницької обласної спілки споживчих товариств (далі - Вінницька облспоживспілка), ОСОБА_1 , про визнання аукціону з продажу майна та договору купівлі-продажу майна з аукціону недійсними, мотивуючи його тим, що 29 червня 2017 року Крижопільським РСТ проведено аукціон із продажу комплексу будівель і споруд, загальною площею 1795,2 кв. м, по АДРЕСА_1 , та продано цей комплекс ОСОБА_1 , проте вказаний комплекс і земельна ділянка, на якій він розташований, належить Городківському ССТ на підставі свідоцтва про право власності та державного акту на право постійного користування землею.

27 березня 2017 року Крижопільським РСТ проведено державну реєстрацію прав власності вказаного торгового комплексу, проте рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно № 34474740 від 27 березня 2017 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року визнано протиправним та скасовано.

Водночас, після проведення аукціону державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори видано свідоцтво на право власності та зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за переможцем аукціону - відповідачем ОСОБА_1

Пославшись на вказані обставини та на те, що організаторами аукціонного продажу майна порушено порядок продажу на аукціонах основних засобів споживчої кооперації, Городківське ССТ, просило суд визнати недійсним аукціон з продажу вказаного комплексу будівель та споруд та визнати недійсним договір його купівлі-продажу, укладений за результатами аукціону.

13 травня 2019 року до суду надійшла заява Городківського ССТ про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначений комплекс будівель і споруд, мотивована тим, що у випуску газети «Сільські новини» від 25 квітня 2019 року розміщено оголошення про продаж спірної будівлі торгового комплексу, тому з метою запобігання негативних наслідків відчуження спірного майна третім особам та затягування розгляду справи, вчинення дій, що утруднять виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, позивач просив суд заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 14 травня 2019 року заяву Городківського ССТ про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на комплекс будівель і споруд, загальною площею 1795,2 кв. м.. по АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_1 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії з розпорядження чи відчуження вказаного майна.

Не погодившись із постановленою ухвалою, Крижопільське РСТ, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В матеріалах справи міститься заява про відкликання апеляційної скарги, проте, з урахуванням передбаченого ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, ухвала про повернення апеляційної скарги апеляційним судом не постановлялась, оскільки вказана заява була подана не до Вінницького апеляційного суду, а через суд першої інстанції, документів, що посвідчують повноваження голови правління Крижопільського РСТ ОСОБА_2 як посадової особи, уповноваженої установчими документами або законом, на здійснення на час звернення з заявою такої процесуальної дії як відкликання апеляційної скарги не долучено, а тому повноваження особи, яка підписала заяву, апеляційним судом не могли бути перевірені.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

З аналізу вищевикладеного випливає, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

Апеляційний суд звертає увагу, що забезпечення позову допускається у формах як забороною відповідачам вчиняти певні дії так і забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

При задоволенні заяви про забезпечення позову та при обранні виду такого забезпечення, слід враховувати обраний спосіб судового захисту. Зазначений спосіб забезпечення позову повинен мати належний та дієвий засіб, яким досягається та мета на досягнення якої, такий спосіб був спрямований.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів вказуючи на недійсність аукціону з продажу комплексу будівель та споруд, загальною площею 1795,2 кв. м., по АДРЕСА_1 та, як наслідок, недійсність договору купівлі-продажу цього комплексу.

З витягу з випуску газети «Сільські новини» від 25 квітня 2019 року вбачається, що у розділі «оголошення» розміщено об`яву про продаж торгового комплексу з будівлями, загальною площею 1795,2 кв. м., по АДРЕСА_1 (а. с. 29).

Обрання судом першої інстанції такого способу забезпечення позову, як заборона вчиняти будь-які дії з розпорядження чи відчуження вказаного майна є таким, що відповідає, як предмету позовних вимог, так і вимогам статей 149, 150 ЦПК України. Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що підтверджуються припущення позивача про можливість укладення ОСОБА_1 нового договору купівлі-продажу спірного комплексу будівель та споруд з третіми особами, що унеможливить досягнення мети звернення з даним позовом до суду - захисту порушених прав і інтересів позивача, обраним ним способом, а навпаки, утруднить правове становище позивача, оскільки зумовить (у випадку задоволення позову) виникнення необхідності у подальших зверненнях до судів для відновлення своїх порушених прав і інтересів відносно права власності на комплекс будівель та споруд, загальною площею 1795,2 кв. м., по АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що заява позивача про забезпечення позову щодо заборони вчиняти будь-які дії з розпорядження чи відчуження вказаного майна є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказану ухвалу - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Крижопільського районного споживчого товариства залишити без задоволення, ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : В. С. Марчук

М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 23 липня 2019 року.