ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 626/1579/18

Провадження № 22-ц/818/2251/19

27 червня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Київенерго»,

треті особи - ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА»,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лабика Руслана Романовича

на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 15 січня 2019 року (суддя Константинов Д.С.)

по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», треті особи - ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,-

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 до ПАТ «Київенерго», третя особа - ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача 215189,92 гривень відшкодування шкоди, завданою втратою годувальника за період з 09.02.2015 року до досягнення ОСОБА_2 23 років, 80000,00 грн. моральної шкоди, завданої малолітній дитині внаслідок смерті її батька та 8000,00 грн. судових витрат з надання професійної правничої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 09.02.2015 року близько 18:00 год. ОСОБА_3 , керуючи автобусом марки «Богдан» д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. 8 Березня в с. Піщанка Красноградського району Харківської області, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

За фактом ДТП відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

31.10.2015 року кримінальне провадження закрито постановою слідчого ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення.

Внаслідок загибелі ОСОБА_4 без батьківського піклування залишилася його малолітня донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має право на відшкодування шкоди від відповідача.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Богдан» д/н НОМЕР_1 застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА» відповідно до договору №АІ/6299075.

07.07.2017 року ПрАТ «УАСК АСКА» прийнято рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 65000,00 гривень, яке складалося з 21924,00 гривень страхового відшкодування для ОСОБА_1 , пов`язаного із втратою годувальника малолітньою дочкою та 7308,00 гривень моральної шкоди, завданої малолітній дочці; 6536,00 гривень страхового відшкодування ОСОБА_6 , пов`язаного з витратами на поховання та монтаж надгробного пам`ятника, 21924,00 гривень страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника і 7308,00 гривень моральної шкоди.

Позивач вважає недостатнім відшкодування, що надане страховою компанією. Враховуючи, що на час ДТП ОСОБА_4 працював провідним геологом в ТОВ «Укрнафтогазресурс» з 18.06.2008 року по 09.02.2015 року і його заробіток за останні 12 місяців становив 56158,38 гривень, а отже середньомісячний заробіток становить 4679,87 гривень. Частка, яка припадає на доньку загиблого складає 1559,96 гривень, загальна кількість місяців з дати смерті годувальника і до досягнення донькою загиблого 23 років становить 152 місяці, отже розмір шкоди у зв`язку із втратою годувальника складає 237113,92 гривень. За вирахуванням 21924,00 гривень страхового відшкодування, сплаченого страховою компанією, розмір шкоди становить 215189,92 гривень. Крім того, внаслідок загибелі батька ОСОБА_5 було завдано значну моральну шкоду, яку її представник оцінює у 80000,00 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Треті особи ОСОБА_3 та представник ПАТ «УАСК «АСКА» в судове засідання не з`явились.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15.01.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 на відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_4 щомісячно 155,99 грн. починаючи з 27.07.2018 року і до досягнення нею 18 років. Також стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу 215,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позов в інтересах малолітньої ОСОБА_5 в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відшкодування шкоди починається з дня смерті годувальника, а тому погодитися з розміром шкоди, завданої її доньці смертю ОСОБА_4 не можна. Крім того, розмір моральної шкоди стягнутий судом першої інстанції є значно заниженим та таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Правом на надання відзиву інші учасники справи не скористались.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що витрати по втраті годувальника повинні стягуватися від дня звернення до суду із відповідним позовом. Крім того, позивачем вже було отримано суму страхового відшкодування моральної шкоди, яку було погоджено між ним і страховиком. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу виходив із принципу пропорційності задоволених позовних вимог.

Колегія суддів в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції не може.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, загинув на місці під час дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 09.02.2015 року біля 18:00 год. в с. Піщанка Красноградського району Харківської області, внаслідок наїзду автобусом «Богдан» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 (а.с.11).

По факту цієї дорожньо-транспортної пригоди 09.02.2015 року відкрито кримінальне провадження № 0000099 та розпочато досудове розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.7).

Оскільки під час досудового провадження у діях водія ОСОБА_3 порушень правил дорожнього руху не встановлено, постановою старшого слідчого з ОВС ВР ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області Шоста О.В. від 31.10.2015 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.8-9).

Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.13).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано 07.10.2011 року (а.с.12).

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 22.06.2018 року, транспортний засіб «Богдан» А201.10 номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ПАТ «Київенерго» (а.с.29).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Богдан» А201.10 д/н НОМЕР_1 на момент ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ "УАСК «АСКА»", страховий поліс №АІ/6299075 від 28.02.2014 року, ліміт відповідальності (страхова сума) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю забезпеченим транспортним засобом встановлений в 100000 гривень на одного потерпілого.

07.07.2017 року між ПрАТ «УАСК АСКА» та представником потерпілих укладена угода №6299075/10/17, відповідно до якої сторони домовились про виплату представнику потерпілих страхового відшкодування по факту смерті ОСОБА_4 у розмірі 65000,00 гривень, після перерахування коштів потерпілі жодних майнових претензій до Страховика не матимуть.

Вказані кошти перераховані на рахунок представника потерпілих ОСОБА_8 у розмірі 65000,00 гривень 13.07.2017 року, що підтверджується копією платіжного доручення №7020.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У частинах першій - третій статті 1200 ЦК України зазначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед (стаття 1202 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За правилами статей 1167, 1168 та 1200 ЦК України якщо деліктне зобов`язання виникло із факту смерті фізичної особи, кредиторами можуть бути чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі), діти (усиновлені), особи, що проживали однією сім`ю з особою, яка померла. Зазначені особи як кредитори мають право вимагати від боржника відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Крім того, суб`єкти, визначені в пунктах 1-5 частини першої статті 1200 ЦК України, мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, в розмірі, обчислюваному виходячи з середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань передбачають відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Під час вирішення спорів суди мають враховувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції на вказану правову позицію уваги не звернув та не врахував, що потерпілий звертався до страховика і одержав страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, узгодивши розмір завданої шкоди із страховою компанією, а тому деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір шкоди, яка завдана доньці смертю її батька не є співмірним із виплатами, які були виплачені страховою компанією та присуджені судом та підлягає відшкодуванню в значно більшому обсязі, колегією суддів не приймається.

Встановивши, що на день смерті ОСОБА_4 , який помер в результаті ДТП, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у нього на утриманні перебувала малолітня донька, суд першої інстанції, врахував положення статті 1200 ЦК України та дійшов правильного висновку про те, що вона має право на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника.

Проте, як зазначалось раніше, відповідно до укладеного між ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «УАСК АСКА» договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено обов`язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 100 000,00 гривень - на кожного потерпілого.

Договором страхування передбачено здійснення потерпілим виплат, пов`язаних із смертю годувальника, а також відшкодування моральної шкоди (а.с.51-63).

Згідно укладеної угоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування № 6299075/10/17 від 07.07.2017 року сторони погодили, що після виплати страховиком потерпілим особам страхового відшкодування, визначеного в п. 2 цієї угоди, потерпілі особи жодних майнових претензій, у тому числі щодо виплати моральної шкоди не матимуть (а.с.23).

Страхове відшкодування по факту смерті ОСОБА_4 у розмірі 65000,00 гривень було перераховано на рахунок представника потерпілих ОСОБА_8 13.07.2017 року.

При цьому на користь ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах малолітньої доньки було перераховано 21924 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника малолітньою дочкою та 7308 грн. моральної шкоди, завданої доньці.

Вказані обставини визнає сама позивачка та зазначає про це в апеляційній скарзі.

Тобто, виплати проведені в межах ліміту відповідальності 100 000 грн. на одного потерпілого, тому у відповідача не виник обов`язок по відшкодуванню шкоди.

Угода про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування № 6299075/10/17 від 07.07.2017 року, укладена представником позивача ОСОБА_8 недійсною, як така, що суперечить інтересам дитини не визнавалась.

Таким чином спосіб захисту прав неповнолітньої доньки загиблого не можна вважати вірним, оскільки ліміт відповідальності заподіювача шкоди може бути визначений лише у разі перевищення недостатності страхової виплати.

Погоджуючи розмір страхового відшкодування, сторонами було спільно визначено розмір шкоди, про що укладено відповідну угоду.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із цим витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягають.

Згідно п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лабика Руслана Романовича - задовольнити частково.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 15 січня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», треті особи - ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко