Справа № 368/244/19
Провадження № 2/368/290/19
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"23" липня 2019 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Салій Я.С.

За участі сторін:

Позивач - ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

25.02.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій позивач просила суд винести рішення, на підставі якого:

- усунути перешкоди у користуванні будинком ОСОБА_1 шляхом визнанняч ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття його з реєстрації.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовувала наступними обставинами, та нормами права.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.06.1997 року є власником житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки та акту обстеження депутата Кагарлицької міської ради у зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_2 (далі - Відповідач), про те він не проживає за місцем реєстрації з 2014 року.

Відповідач є колишнім чоловіком Позивача та, як зазначено вище, на даний час не проживає у будинку Позивача вже протягом 5 років, не приходить до будинку, не використовує його для тимчасового або постійного проживання.

При цьому, Позивач не може самостійно, без Відповідача, подати заяву до Кагарлицької міської ради про зняття з реєстрації.

Реєстрація Відповідача у житловому будинку створює Позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності, в тому числі для оформлення відповідних пільг на комунальні послуги.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім 'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України є всі підстави для визнання Відповідача таким, що втратив право на користування житлом, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він не проживає у будинку протягом більш ніж одного року.

При цьому, Позивач як власник будинку, має право звернутись до суду із позовною заявою про визнання Відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суд з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання Відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідач не приймає ніякої участі в утриманні будинку, не сплачує витрати на комунальні послуги, в будинку відсутні його особисті речі.

Крім цього, те що Відповідач з 2014 року не проживає у вищезазначеному будинку підтверджується актом депутата Кагарлицької міської ради від 22.02.2019 року.

Реєстрація Відповідача у будинку перешкоджає Позивачу у володінні та розпорядженні його власністю. Зокрема, на даний час Позивач не може отримати субсидію по сплаті комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстрований Відповідач, а тому при призначені Позивачу права на субсидію Відповідач рахується як член сім`ї, який зареєстрований в будинку, що виключає можливість отримання Позивачем субсидії.

Таким чином, Відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст. 41 конституції України, ст.ст. 15, 16. 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 174-175, Цивільного процесуального кодексу України, - позивачка просить задовольнити позовні вимоги.

25.20.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

22.03.2019 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про проведення слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 11 год. 00 хв. 15.04.2019 року.

15.04.2019 року підготовче судове засідання по даній справі відкладено на 16 год. 00 хв. 14.05.2019 року в зв`язку з неявкою учасників процесу.

14.05.2019 року справу знято з розгляду, призначено до слухання на 17 год. 00 хв. 20.06.2019 року.

20.06.2019 року слухання справи відкладено на 09 год. 00 хв. 05.07.2019 року, одночасно судом здійснено виклик відповідача шляхом направлення поштового повідомлення з повідомленням про вручення поштового відправлення, та поміщено оголошення на офіційному сайті Кагарлицького районного суду Київської області https://kg.ko.court.gov.ua/ sudІ014.

05.07.2019 року проведено підготовче судове засідання у відсутності відповідача ОСОБА_2 , який повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матьеріалами справи.

Також судом по результатам проведення підготовчого судового засідання, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, - винесено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 23.07.2019 року.

Одночасно судом здійснено виклик відповідача шляхом направлення поштового повідомлення, та поміщення оголошення про день, час та місце слухання справи через офіційнитй портал «Судова влада України» веб - сторінка Кагарлицького районного суду Київської області https://kg.ko.court.gov.ua/ sudІ014.

В судовому засіданні, яке відбулося 23.07.2019 року, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обгрунтовувала свою позицію обставинами, та нормами права, які зазначені в мотивувальній частині її позовної заяви, та які вказані судом вище, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 , та, відповідно, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

На запитання суду позивачка повідомила, що відповідач з квітня 2014 року взагалі не проживає у його будинковолодіння.

В судове засідання, яке відбулося 23.07.2019 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Суд, вислухавши позивача, яка позов підтримала в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступними фактичними обставинами, та нормами матеріального та процесуального права.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Так, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився чотири рази поспіль.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не по відомив про причини своєї неявки, не подав відзив на позовну заяву, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності, відповідно, його неявку в судове засідання суд визнав як таку, яка є неповажною.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, відповідач по справі, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованийц за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, враховуючи місце реєстрації відповідача та положення ч. 1 ст. 27, ч. 9 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

Позивачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка село Босовка Лисянського району Черкаської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 13 березня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 13 березня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Між сторонами по справі виник спір немайновго характеру, а саме, - визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за наступних обставин.

Позивач по справі, - ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розміщено за адресою: АДРЕСА_2 .

Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу серії ААК № 087048, який укладено 11.06.1997 року, в якому посвідчено, що домоволодіння, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

В будинку, який на праві власності належить Позивачу ОСОБА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даний факт підтверджується довідкою, яка видана 18.03.2019 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

Відповідч по справі, - ОСОБА_2 в свій час був чоловіком позивача, проте, з 2014 року шлюб було розірвано в судовому порядку, та з 2014 року не проживає на даній житловій площі, що підтверджується актом депутата Кагарлицької міської ради від 22.02.2019 року.

Відповідно, судом встановлено, що відповідач по справі, - ОСОБА_2 з 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, починаючи з 2014 року та по час слухання справи, Відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі Позивача та в квартирі відсутні особисті речі Відповідача. Будучи зареєстрованим, але не проживаючи Відповідач не приходить до квартири, не використовує її для тимчасового або постійного проживання. Відповідач не несе будь-яких витрат по утриманню житла, не сплачує платежі за комунальні послуги,сплата яких повністю лежить на позивачеві.

У зв`язку з тим, що Відповідач не подає заяви про зняття з реєстрації, Позивачу створюються перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності.

Відповідно, поведінка відповідача ОСОБА_2 і послугувала підставою подачі позивачем ОСОБА_1 позовної заяви до суду з метою захисту її законних прав та інтересів, зокрема, з метою захисту права власності.

Відповідно, суд вважає, що в зв`язку з тим, що Відповідач ОСОБА_2 не подаючи в добровільному порядку заяви про зняття з реєстрації, створює перешкоди позивачу ОСОБА_1 перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить їй на праві власності, тобто, порушує Конституційне право власності позивача ОСОБА_1 , яке повинно бути поновлене судом шляхом постановлення судового рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України ПозивачОСОБА_1 , як власник майна, має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно, як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 в свій час була членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , - був її чоловіком, проте, починаючи з 2014 року він не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 в розумінні норм СК України.

Відповідно, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у будинку, який належить позивачеві на праві приватної власності, проте, як встановлено з належних та допустимих доказів, які досліджені вище судом, - вже понад більше року ( а саме, - близько 5 років) без поважних причин не проживає за місцем реєстрації.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання Відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Реєстрація Відповідача у будинку перешкоджає Позивачу у володінні та розпорядженні його власністю. Зокрема, на даний час Позивач не може отримати субсидію по сплаті комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстрована Відповідачка, а тому при призначені Позивачу права на субсидію, Відповідачка також рахується як зареєстрована в будинку, що виключає можливість отримання Позивачем субсидії.

Таким чином, Відповідача ОСОБА_2 слід визнати такм, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом, уповноваженим на зняття з реєстрації, протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Дану правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11.

Враховуючи вищевикладене, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 41 Конституції України, ст. ст. 13, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити. Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженккою село Босовка Лисянського району Черкаської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 13 березня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у користуванні його власністю, - будинком, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 13 березня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування будинком, який розміщено за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття його з реєстрації.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.