Справа № 361/5761/18
Провадження № 2/361/791/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 липня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Яблонській В.І., з участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач у позовній заяві просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_1 , з тих підстав, що відповідачу був виданий ордер на кімнату №12 , але відповідачі займають кімнату №4 у цьому ж гуртожитку; і з тих підстав, що відповідачі згідно наданим актам перевірок в кімнаті № 4 не проживають; а також з тих підстав, що відповідачі самостійно вирішили житлове питання, а саме ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 на праві власності належать дві квартири № 8 та АДРЕСА_5 і крім того квартира АДРЕСА_6 , і тому вони не мають подальших підстав займати вищевказане приміщення.

При з`ясуванні обставин, з яких розглядається позов, представники позивача у судовому засіданні уточнили, що позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою у гуртожитку, на яку був виданий ордер ОСОБА_2 , з № 12 станом на день видачі ордеру на заселення, враховуючи, що у подальшому неодноразово змінювалась нумерація жилих приміщень у гуртожитку, і що вказана кімната № 12 на даний час обліковується під № 4. Також позивач уточнив, що визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням слід з тих підстав, що вони не проживають у вказаній кімнаті.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від себе, а також в інтересах їх малолітнього сина, законними представниками якого вони є, позов визнали частково, подали відзив (заперечення), в якому просили у позові відмовити, пославшись на те, що їхній сім`ї був виданий ордер на заселення кімнати № 12 , але після видачі ордеру з`ясувалось, що вказана кімната була заселена іншою особою - ОСОБА_5 , тому їм під заселення була надана інша така сама за площею кімната №6 (за нумерацією на день видачі ордеру), яка на даний час обліковується як кімната № 4 ; в даній кімнаті вони постійно проживають, і тому не втратили право проживання в ній, тому не визнають позов щодо визнання їх такими, що втратили право проживання в зайнятому ними приміщенні. В той самий час відповідачі визнали ту обставину, що в кімнату №12 , на яку їм був виданий ордер, вони взагалі не вселялись і в ній ніколи не проживали і не проживають до даного часу. Також не погодились з позивачем у тому, що у зв`язку зі зміною нумерації кімнат, яка відбулась двічі, кімната з колишньою нумерацією № 12 на даний час при передачі гуртожитку у комунальну власність БМР Київської області стала обліковуватись під №4, пояснили, що в дійсності кімната №12 після зміни нумерації кімнат стала рахуватись за №137, а при повторній зміні нумерації і на даний час рахується під номером №13, а кімната з колишньою нумерацією № 6, в яку вони в дійсності вселились після видачі їм ордеру на кімнату №12, була перенумерована на №108, а у подальшому на №4. Не згодні з тим, що втратили право проживання в кімнаті №4 , яку вони займають з моменту вселення і до даного часу і з неї не вибували.

Орган опіки та піклування ВК БМР Київської області у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. У поданому до суду висновку зазначив, що оскільки родина ОСОБА_2 самостійно вирішила та поліпшила житлове питання, створила належні умови для проживання малолітнього ОСОБА_4 вважає можливим зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

При розгляді справи з пояснень сторін і з наданих доказів вставлено наступне:

Рішенням Броварської міської ради Київської області від 05.03.2015р. № 1409-53-06 гуртожиток по АДРЕСА_1 , що перебуває на балансі ТзДВ "Броварський завод комунального устаткування" прийнято у безоплатну власність територіальної громади м. Бровари та взято на баланс і обслуговування КП БМР "ЖЕК-4", рішенням Виконкому Броварської міської ради Київської області № 501 від 23.08.2016р. затверджено акт приймання-передачі даного гуртожитку у комунальну власність.

Ордер №171 від 07.05.2010р. був виданий ОСОБА_2 на кімнату у сімейному гуртожитку на зайняття кімнати № 12 площею 17,3 кв.м , в АДРЕСА_1 , на склад сім`ї: ОСОБА_3 . Підстава: рішення профкому заводу від 03.05.2010р.

В паспорті ОСОБА_2 є запис про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; запис від 12.05.2010р.

В паспорті ОСОБА_3 також є запис про реєстрацію місця проживання за адресою : АДРЕСА_1 ; запис від 12.05.2010р.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько: ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (відповідачі).

Згідно довідок про зареєстроване місце проживання з Броварської міської ради на запит суду, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.05.2010р.; ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.05.2010р.; ОСОБА_4 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , з 12.05.2010р.

Згідно Рішення дирекції ТОВ «Броварський завод комунального устаткування» № 105 від 14.06.2016р. -

п.1: ордер №114 від 21.11.2006р. був виданий ОСОБА_6 на кімнату №6; у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 у вказаній кімнаті не проживає більше трьох років, адміністрація вважає доцільним анулювати ордер та зобов`язати ОСОБА_6 знятись з реєстрації протягом 14 днів.

п.2 :згідно виписаного ордеру № 171 від 12.05.2010р. ОСОБА_2 було надано кім. АДРЕСА_1 , однак у зв`язку з тим, що в цій кімнаті він не проживає з моменту отримання ордеру, дирекція вважає доцільним анулювати цей ордер №171 від 12.05.2010р. та зобов`язати його знятися з реєстрації протягом 14 календарних днів.

п.3: надати дозвіл на реєстрацію ОСОБА_2 за фактичним місцем проживання, а саме в кімнаті № 6 гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконкому БМР Київської області № 688 від 22.11.2016р. змінено нумерацію жилих приміщень у гуртожитку, що належить комунальній власності територіальної громади міста по вул АДРЕСА_1 , зокрема, приміщенню 108 гуртожитку, надано адресу «кімната № 4». Згідно переліку приміщень (кімнат) у цьому ж рішенні під адресою «кімната №12» стало обліковуватись приміщення з колишньою нумерацією №128. Як видно з рішення, до зміни нумерації жилих приміщень вони обліковувались за таким правилом: перша цифра - це номер поверху, дві наступні - безпосередньо номер приміщення; за новою нумерацією жилі приміщення отримали послідовну нумерацію від кімнати №2 до кімнати №39.

Як зазначено у Витягу з протоколу №9 засідання наглядової ради з питань розподілу і утримання житла в гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій від 09.12.2016р.: ОСОБА_7 мають ордер на кімнату №12 , в якій на даний час проживає ОСОБА_5 без ордеру. Сім,я ОСОБА_7 проживають у кімнаті №4 з 12.05.2010р.

Рішенням ВК БМР Київської області від 27.12.2016р. № 820 ОСОБА_2 відмовлено у видачі ордеру на кім. № 12 в даному гуртожитку, у зв`язку з самостійним вирішенням житлового питання щодо власного житла.

10.08.2017р. ОСОБА_2 головою наглядової ради Голубовським Г.П. направлено попередження з пропозицією виселитись з кімнати №4 у зв`язку з самостійним вирішенням питання щодо власного житла і у зв`язку з відмовою з даних підстав у видачі ордеру на вказану кімнату.

Згідно Акту перевірки фактичного проживання наймача кімнати за адресою АДРЕСА_1 , від 11.04.2018р. встановлено, що в кімнаті АДРЕСА_12 , на час проведення даного обстеження 11.04.2018р. о 20-55 в кімнаті знаходилась родич наймача ОСОБА_9 , сім.я ОСОБА_2 не проживає. Акті є підписи свідків: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 (як пояснили відповідачі - станом на час обстеження в кімнаті дійсно була їх тітка ОСОБА_9 , була в гостях, їх вдома не було, були на роботі.)

Згідно акту обстеження кімнати АДРЕСА_12 , 15.05.2018р.- акт складено для подачі позову до суду про примусове виселення сім,ї ОСОБА_2; на виконання рішення наглядової ради від 9.12.2016р., рішенням якої рекомендовано відмовити ОСОБА_11 у видачі ордеру на кімнату №4. При обстеженні з`ясовано: вхідні двері зачинені, немає жодного натяку на те, що в приміщенні будь-хто мешкає. Зі слів сусідів - в кімнаті іноді когось бачать, можливо квартиронаймачі. Складено і підписано секретарем наглядової ради і членом наглядової ради.

Згідно акту проведення обстеження кімнати гуртожитку № АДРЕСА_1 від 05.09.2018р. , складеного представниками ЖЕК-4, встановлено: в кімнаті №4 о 20-40 двері зачинені. Зі слів сусідів, в помешканні ніхто не проживає, до недавна жили квартиронаймачі. В кімнаті фактично зареєстровані але не проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 . В акті є підписи сусідів: ОСОБА_13 . кімн. №7, ОСОБА_8 кімн.№17, ОСОБА_5 кімн.№13 .

Згідно наданих позивачем списків жильців гуртожитку:

Згідно списку зареєстрованих та проживаючих в гуртожитку станом на 01.10.2015р. є, зокрема: ОСОБА_6 - кімната №6 площею 17,3кв.м з 25.11.2006р., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - кімната №12 площею 17,3 кв.м з 12.05.2010р.

Згідно списку фактично проживаючих в гуртожитку станом на 22.06.2016р. є, зокрема: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - кімната №108 площею 17,3кв.м, з 12.05.2010р.; ОСОБА_5 , ОСОБА_15 - кімната №137 площею 17,3 кв.м.

Згідно листа в.о.начальнка ЖЕК-4 на адресу суду у даній справі - на період передачі гуртожитку в комунальну власність кімнаті № 12 був присвоєний номер 108, а після прийняття гуртожитку у комунальну власність рішенням міської ради №688 від 22.11.2016р. приміщенням присвоєно нову нумерацію. За якою кімната №12 (№108) в якій зареєстровані ОСОБА_7 , відповідає кімнаті №4 за новою нумерацією відповідно вказаного рішення ради.

Разом з тим, даний лист не може розглядатись як належний доказ, оскільки не уявляє собою офіційного документу, виданого установою, організацією чи підприємством, має вигляд письмового пояснення керівника підприємства, наданого суду, а з урахуванням того, що вказана юридична особа не є учасником справи, то її керівник не наділений правом подання письмових пояснень суду. Даний лист не є довідкою, виданою на запит, не є іншим вольовим актом, який би міг мати певну силу чи який би міг розглядатись як такий, що містить у собі доказову інформацію. Крім того, проаналізувавши надану у вказаному листі інформацію і порівнявши її з наведеними вище належними доказами у вигляді документів, які судом приймаються до уваги як докази, суд робить висновок, що у даному листі допущено помилку і плутанину у ідентифікації жилих приміщень.

З наданих доказів встановлено, що кімната №12, на яку був виданий ордер ОСОБА_2 в 2010році, була заселена іншою особою ( ОСОБА_16 ), і ОСОБА_2 та його сім`я не вселялись до вказаної кімнати взагалі;

натомість ОСОБА_2 було надано дозвіл на заселення іншої аналогічної за площею кімнати №6, на яку раніше був виданий ордер іншій особі ( ОСОБА_6 );

З моменту видачі ордеру на кімнат у №12 в 2010році сім`я ОСОБА_7 в дійсності вселилась і надалі проживала у приміщенні №6 (за первісною нумерацією);

У подальшому - згідно протоколу №9 засідання наглядової ради від 09.12.2016р.: було констатовано, що ОСОБА_7 мають ордер на кімнату №12 , в якій на даний час проживає ОСОБА_5 без ордеру, а ОСОБА_7 проживають у кімнаті №4 з 12.05.2010р.;

під номером №4 стала обліковуватись кімната з проміжною нумерацією №108 (згідно рішення ради про зміну нумерації), тому логічним є те, що зайнята ОСОБА_2 в 2010 році кімната №6 у зв`язку з подальшою зміною нумерації кімнат стала рахуватись під номером №108, а у подальшому під №4. І відповідно неправильним є твердження позивача, що під номером №4 рахується кімната з первісною нумерацією №12. Дані кімнати об`єктивно є різними жилими приміщеннями у вказаному гуртожитку. Такі висновки повністю узгоджуються і з відомостями про мешканців у наданих позивачем списках як щодо сім`ї ОСОБА_2, так і відносно таких мешканців гуртожитку як ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Квитанціями, долученими відповідачами до матеріалів справи підтверджується факт оплати ними комунальних послуг саме за користування кім. АДРЕСА_12 первісна нумерація №6, проміжний номер №108), що також є підтвердженням того, що відповідачами в дійсності була заселена кімната інша, ніж вказана у ордері, виданому ОСОБА_3 для вселення.

Правовідносини між сторонами врегульовані житловим кодексом України як такі, що виникли з підстав надання ордеру на жиле приміщення в державному та/або комунальному житловому фонді, і з фактичного договір найму житлового приміщення державного та/або комунального житлового фонду, і на них не поширюються положення , що регулюють житлової правовідносини у жилих приміщеннях приватного фонду.

Згідно ст.9 ЖК України - громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Згідно ст. 58 ЖКУ на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно ст.129 ЖКУ на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Згідно ст.61 ЖКУ користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, якому видано ордер.

Згідно тс.71 ЖКУ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст.72 ЖКУ визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст.130 ЖКУ п орядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Особливості користування жилою площею в гуртожитку, який підлягає передачі у власність територіальної громади, визначаються законом.

Судом встановлено, що гуртожиток перейшов у комунальну власність громади міста Бровари. Тому Броварська міська рада є належним позивачем за даним позовом.

Відповідачі зареєстровані на постійне місце проживання у кімнаті № 12 даного гуртожитку, тобто в жилому приміщенні, на заселення якого їм був виданий ордер у 2010 році; але до даного приміщення вони взагалі не вселялись. Ордер на заселення даного жилого приміщення на даний час втратив чинність, враховуючи строк його дії, встановлений законом; крім того він анульований (Рішення дирекції ТОВ «Броварський завод комунального устаткування» № 105 від 14.06.2016р.).

Відповідачі відсутні у даному приміщенні протягом тривалого строку - значно більше вказаного у статті 71 ЖК України (шість місяців).

При таких обставинах вони дійсно втратили право користування даним жилим приміщенням (тобто кімнатою №12 за первісною нумерацією станом на день видачі ордеру, і відповідно цією ж кімнатою у гуртожитку, яка на даний час рахується під номером № 13 , яка рахується за мешканцем ОСОБА_5 , проміжна нумерація №137.

В цій частині позов підлягає задоволенню.

Разом з тим суд, задовольняючи позов частково, виходить з таких міркувань:

Позивач у позовній заяві просить визнати відповідачів такими, що втратили право проживати у кімнаті № 12 , не конкретизуючи , за якою з трьох нумерацій вона зазначена.

Позивач усно послався на те, що кімната №12 і є кімнатою № 4 на даний час. І в ній відповідачі не проживають, тому мають бути визнані такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням. Як докази позивачем подані три акти перевірки, за якими комісія виходила і перевіряла факт проживання у кімнаті №4 гуртожитку. Аналізуючи зміст даних актів, жоден з них не доводить факту непроживання відповідачів у вказаній кімнаті, а може бути доказом лише того, що станом на момент складення акту відповідачі були вдома відсутні («двері зачинені»), або їх вдома не було, натомість у кімнаті знаходився родич відповідача. Таким чином, дані акти не спростовують доводів відповідачів, що з урахуванням часу перевірки (вечірня, але не пізня пора), вони ще не повернулись додому, і що при першій перевірці в гостях у них була тітка, яка і відчинила двері. Також сумнівним є внесене до акту твердження, що відсутні будь-які ознаки проживання в кімнаті, при тому , що в тому ж акті зазначено, що двері були зачинені. Позивач не надав суду належних і достатніх доказів на підтвердження того, факту, що відповідачі вибули з вказаного жилого приміщення (кімната №4 на даний час) і в ній не проживають.

Суд також бере до уваги, що в списку фактично проживаючих у гуртожитку, складеному на кінець 2016 року, відповідачі значаться саме як фактично проживаючі, а не як зареєстровані, в кімнаті №108 (тобто №4 за новою нумерацією, і №6 за первісною). Також станом на день ухвалення наглядовою радою в 2016 році рішення - не піддавалось сумніву те, що відповідачі займають саме вказану кімнату і відповідно з неї не вибули.

Таким чином, позивач не довів того факту що відповідачі не проживають і вибули з кімнати №4 (за новою нумерацією).

Також встановлено, що кімната №12 (нумерація на 2010рік) не є кімнатою №4 ( в нумерації на даний час), тому визнаючи відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №12 в старій нумерації, суд не визнає тим самим відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №4 в новій нумерації.

В цій частині позовні вимоги не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Разом з тим, ухвалюючи таке рішення, суд не вирішує питання щодо набуття та наявності у відповідачів права користування вказаним жилим приміщенням - а саме кімнатою № 4 за новою нумерацією (на яку їм ордер не видавався). Таких позовних вимог сторонами не було заявлено, і тому вирішення даного питання є поза межами розгляду даної справи.

Задовольняючи позов частково і визнаючи відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням № 12 , суд, з метою правильного розуміння сторонами ухваленого рішення, вважає за доцільне уточнити, що така нумерація є старою, чинною на день видачі ордеру, і що суд у даній справі ухвалює рішення, за яким відповідачі визнаються втратившими право користування жилим приміщенням, яке на даний час обліковується під номером №13 (проміжна нумерація №137), тобто тим жилим приміщенням у гуртожитку, на яке ОСОБА_2 був у 2010році виданий ордер і в якому сім`я ОСОБА_7 значиться зареєстрованою з 2010року. Дане рішення не означає ухвалення судом рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №4 (за новою нумерацією), і не означає ухвалення судом рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатою №12 за новою нумерацією, яка взагалі не відноситься до спірних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 61, 71, 72, 129, 130 ЖК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280 - 283 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кімнатою №12 (за нумерацією , чинною на день видачі ордеру) в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повне рішення виготовлено 25 липня 2019 року.

Суддя Т.В. Селезньова