печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В., при секретарі Журавель Я.С ,за участю представника заявника Білоус Т.А розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «БМ -2018» про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В. надійшла заява Акціонерного товариства «БМ-2018» про забезпечення позову, у якій він просить накласти арешт на трикімнатну квартиру, загальною площею 151, 68 кв. м., номер АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу квартири укладеного ОСОБА_3, ОСОБА_1 від 26.07.2013 р. посвідченого приватним нотаріусом КМНТ Гарасюта О.В зареєстрований в реєстрі №841

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилаються на те що, 03.10.2007 року між ТОВ «БМ Банк», повним правонаступником якого є Акціонерне товариство «БМ - 2018» та громадянином ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №350/031007, у відповідності до умов якого Банк надав боржнику кредит в розмірі 500 000 дол. США строком до 30.09.2022 року. в забезпечення виконання забовязань за кредитом , Боржником було передано в заставу Банку майнові права на об`єкт нерухомості , будівництво якого не завершено, а саме трикімнатну квартиру, загальною площею 151, 68 кв. м., номер АДРЕСА_1 . Договір застави № 350/031007 від 03.10.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.І за реєстровим номером №д-2205. Станом на момент звернення до суду боржник власні грошові кошти забовязання не виконує ані в добровільному порядку, ані в межах примусового виконання Рішення суду. Так 22 січня 2018 року Рішенням Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області у праві №607/12890/15-ц з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість в розмірі 114 180 доларів США 98 центів та 3654 грн. судового збору.

В судовому засіданні представник заявника посилався на те що боржник може вчинити дії щодо відчуження вказаної квартири та в майбутньому унеможливить виконання рішення суду.

Суддя дослідивши матеріали заяви та докази надані до них, приходить до наступних висновків.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як визначив Пленум ВСУ в п. 4 Постанови від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заявником не наведено жодних підстав які б свідчили, що не вжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення, доводи заяви зводяться виключно до припущення.

Крім того слід зауважити, що представник заявника АТ «БМ - 2018», зазначив те що в подальшому планують пред`явити позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним, і не забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України. Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, співмірністі заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про не обґрунтованість наведених у заяві доводів, оскільки не вбачаються достатні підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149-150, 153, 353 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Акціонерного товариства «БМ -2018» про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Остапчук Т.В.