У Х В А Л А

18 липня 2019 року

м. Київ

справа № 204/780/18

провадження № 61-10484ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (далі - ПрАТ «Європейський страховий союз», Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 39 660,77 грн, вартостості проведення експертного дослідження автотоварознавця в розмірі 3 300,00 грн, витрат франшизи - 1000,00 грн, моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 23 січня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій належний позивачуавтомобіль отримав механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «Європейський страховий союз». Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події автомобіль ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень, в результаті яких йому була завдана майнова шкода в розмірі 39 660,77 грн. ПрАТ «Європейський страховий союз» був своєчасно повідомлений відповідачем ОСОБА_2 про зазначений страховий випадок. ПрАТ «Європейський страховий союз» на час видання Полісу № АК/22882230 від 22 листопада 2016 року був членом МТСБУ, а членство страховиків у МТСБУ є обов`язковою умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Посилаючись на те, що ПрАТ «Європейський страховий союз» та МТСБУ свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком на користь позивача не здійснило, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 500,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

03 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справинезначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 39 660,77 грн, витрати на проведення експертного дослідження автотоварознавця в розмірі 3 300,00 грн, вартості франшизи - 1000,00 грн, моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн. Справа є незначної складності і ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року та постанова Дніпропетровського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник