_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____
Єдиний унікальний номер справи766/3292/16-ц Головуючий у першій інстанції Прохоренко В.В.
Номер провадження22-ц/819/557/19 Доповідач Базіль Л.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Херсон

Справа № 766/3292/16ц

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя (суддя доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Семиженка Г.В.

секретар: Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 766/3292/16ц за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.10.2018 року у складі судді Прохоренко В.В.

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2016 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 23 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 19 800,00 доларів США з терміном користування кредитом з 23.02.2007року по 23.02.2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних та 22% річних на залишок простроченої заборгованості за кредитом, починаючи з дня виникнення прострочення. Відповідно до п.6.4 договору строк дії договору визначено з моменту набрання ним юридичної сили по 23 лютого 2020 року.

Згідно п.3.3.1 кредитного договору з урахуванням доповнень в додатковій угоді від 23.02.2007 року до нього, позичальник зобов`язався використати та повернути кредит в сумі 19800.00 доларів США згідно графіку.

В забезпечення виконання зобов`язань за даним договором банком прийнято в іпотеку відповідно до укладеного 23 лютого 2007 року договору іпотеки, двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить ОСОБА_2 .

У зв`язку з порушенням відповідачем положень пунктів 1.1, 3.3.1, 3.3.2 кредитного договору в частині погашення суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитними коштами банком нарахована пеня в розмірі 491,92 грн. та пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 47 528, 66 грн.

Окрім того, відповідач не виконав зобов`язання щодо забезпечення страхування предмета застави, яким за даним договором є двокімнатна квартира загальною площею 49,4кв.м., житловою площею 28.0кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач в останнє надавав банку відомості на підтвердження страхування предмета іпотеки в 2009 році, приписами п. 4.2 договору іпотеки передбачено сплата штрафу в розмірі 1000,00 грн. за невиконання зобов`язання, передбаченого п.3.3.4. договору іпотеки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.10.2012 року, ухваленого в цивільній справі №2120/8344/12 з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість за кредитом, яка виникла станом на 23.07.2012 року в сумі 94 317,96грн., що еквівалентно 11 800,07 доларів США та 1 907,04 грн., а також штраф в розмірі 1000,00 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Отже, заборгованість за кредитним договором, окрім боргу стягнутого за рішенням суду від 22.10.2012 року, становить 2 714,25 доларів США та 49 020,59 грн., із яких: заборгованість по процентам 7,12 доларів США; прострочена заборгованість по процентам 2714,25 доларів США; пеня за прострочення погашення кредиту 491,92 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами 47 528,66 грн.; штраф за невиконання п. 3.3.4 договору іпотеки 1000,00грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 164 від 23.02.2007 року, яка виникла станом на 04.05.2016 року в сумі 2 714,25 доларів США та 49 020,59 грн., із яких: заборгованість по процентам 7,12 доларів США; заборгованість по процентам прострочена 2 714,25 доларів США; пеня за прострочення погашення кредиту 491,92грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами 47 528,66грн.; штраф за невиконання п. 3.3.4 договору іпотеки 1000,00 грн. та звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру житловою площею 28,0кв.м., загальною площею 49,4кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором № 164 від 23.02.2007 року, яка виникла станом на 04.05.2016 року в сумі 2 714,25 доларів США та 49 020,59 грн., шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» за ціною встановленою суб`єктом оціночної діяльності при проведені виконавчих дій, а також стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» судовий збір в сумі 1794,00 грн. по 897.00 грн з кожного.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено за необгрунтованістю.

Додатковим рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі уповноважений представник позивача, адвокат Ніценко Олександр Сергійович з урахуванням уточнень до апеляційної скарги просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права нараховувати та стягувати проценти за простроченим кредитом після ухвалення судового рішення про дострокове стягнення кредитної заборгованості, судом не враховано, що договір діє до 23 лютого 2020 року відповідно до п.6.4 кредитного договору.

Немченко ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу з посиланням на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», адвокат Ніценко О.С. та представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Сонько В.В. свої правові позиції, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї підтримали з підстав в них викладених.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті суду в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи викладене та керуючись приписами ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає, що неявка відповідача ОСОБА_2 належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги з урахуванням уточнень до апеляційної скарги від 25.03.2019 року, суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №164, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 19800.00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12.5% річних, терміном користування кредитом з 23 лютого 2007 року по 23 лютого 2019 рік.

Пунктом 6.4 договору сторони встановили строк дії договору, який починається з моменту набрання ним юридичної сили та діє по 23 лютого 2020 року.

Згідно з пунктом 3.3.1 кредитного договору з урахуванням доповнень в додатковій угоді від 23.02.2007 року до нього, відповідач зобов`язався використати та повернути кредит в сумі 19800.00 доларів США, згідно графіку, здійснюючи щомісячні платежі рівними частинами не пізніше останнього дня місяця упродовж строку кредитування.

Згідно до пункту 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12.5% річних, не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору.

За положеннями п. 3.2.8 кредитного договору банк має право нараховувати на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти виходячи із 22.5% річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день простроченого платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строку позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє позичальника від відшкодування збитків, завданих банку в повному обсязі.

Таким чином у цій справі сторони окремо погодили строк дії договору, та строк кредитування, які є відмінними один від одного, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 23.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії Статуту Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», реєстраційний № НОМЕР_1 , затверджений загальними зборами акціонерів АБ «Укргазбанк» 08.08.2015 року протокол №5, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк».

Із матеріалів справи вбачається, що в 2012 році Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» зверталося до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості, в тому числі і за рахунок іпотечного майна.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсон від 22.10.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №164 від 23.02.2007 року в сумі 94 317 грн 96 коп., що еквівалентно 11800.07 доларів США та 1197,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» штраф у розмірі 1000.00 грн за договором іпотеки від 23.07.2007 року. Звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 144000,00 грн та вирішено задовольнити за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» по кредитному договору №164 від 23.02.2007 року у сумі 94 317 грн 96 коп., що еквівалентно 11 800.07 доларів США та 2197.04 грн, яка складається з суми кредиту, що підлягає достроковому стягненню 10968.00 доларів США, простроченої заборгованості по кредиту 689.16 доларів США, заборгованості по відсоткам 142,91 доларів США, пені по простроченим відсоткам 11 грн 76 коп., пені по простроченій заборгованості по кредиту 185 грн 28 коп. Рішення суду набрало законної сили 07.11.2012 року.

Вказане судове рішення не виконане.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що у відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахункам, станом на 04.05.2016 рік заборгованість позичальника за кредитним договором, крім боргу зазначеного в судовому рішенні від 22.10.2012 року становить 2 714.25 доларів США, що складається з: заборгованості по процентам поточна 7.12 доларів США; заборгованість по процентам прострочена 2714.25 доларів США; пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами 47 528.66 грн; штрафу за невиконання п.3.3.4 договору іпотеки 1000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивач використав своє право вимагати достроково повернення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, пені за порушення умов договору, штрафу за невиконання умов іпотечного договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку в тому числі і за рахунок іпотечного майна, тим самим змінив термін повернення кредиту, який був передбачений кредитним договором. Суд зазначив, що право кредитора у даному випадку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, штрафу за порушення умов іпотечного договору, пред`явивши до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, які задоволені судовим рішенням від 22.10.2012 року, тим самим банк на власний розсуд змінив умови зобов`язання, строк його виконання, періодичність платежів та порядок сплати процентів за користування кредитом.

Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики після закінчення строку виконання зобов`язання.

Отже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припинилось у зв`язку з пред`явленням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, про які банк у цій справі не заявляв.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18); від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), які суд враховує при застосуванні відповідних норм права, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Посилання викладені в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи мав право, як враховувати, так і не враховувати правові позиції Верховного Суду, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що відсутність дати проведення судом підготовчого судового засідання призвела до позбавлення позивача у справі заявити клопотання про збільшення або зменшення розміру позовних вимог чи клопотання про зміну предмета або підстави позову, оскільки як вбачається із матеріалів справи провадження у справі відкрито 01.06.2016 року та призначено справу до судового розгляду на 18.08.2016 року, запропоновано відповідачам подати свої письмові заперечення по суті заявлених вимог, в ухвалі зазначено про процесуальні дії, які необхідно вчинити до судового розгляду, зокрема, уточнити позовні вимоги позивача, копія ухвали направлена сторонам по справі (а.с.39), яку банк отримав 17.06.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42).

Вказане свідчить, що позивач мав процесуальну можливість скористатися своїми правами на уточнення позовних вимог, однак такими не скористався.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підстав для закриття провадження у справі відповідно до ч.3 ст.255 ЦПК України не має, оскільки позов заявлений у цій справі не є тотожним позовним вимогам, які розглянуті Суворовським районним судом м. Херсона від 22.10.2012 року.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.10.2018 року та додаткове рішення від 11 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржена до Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В.Базіль

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року

Головуючий Л.В. Базіль