Справа № 375/1119/19
Провадження № 2/375/468/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.07.2019 Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Юрченко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку,-

УСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею право власності на Ѕ частки житлового будинку посилаючись на те, що під час шлюбу із відповідачем, який був укладений 07.08.1993, ними був побудований житловий будинок в АДРЕСА_1 , в якому вони почали проживати з 2001 року після підключення газо та електропостачання.

Рішенням Рокитнянської селищної ради №212 від 27.04.1995 їм було надано земельну ділянку площею 0,11 га для індивідуального будівництва будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на ім`я відповідача. З 1995 по 2001 р.р. ними був побудований житловий будинок загальною площею 96,5 кв. м, з них житлової 51,1 кв. м та господарські споруди.

Рішенням Рокитнянського районного суду від 21.07.2017 шлюб між сторонами розірваний і вона продовжила із сином проживати у вказаному житловому будинку, так як відповідач виїхав на постійне місце проживання в інший населений пункт.

У 2018 році було оформлено право власності на вказаний житловий будинок на відповідача, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237.

У відповідності до ст.60 СК України та ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Просить визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на Ѕ частку вказаного домоволодіння.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що вона із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.08.1993 по 21.07.2017. Під час шлюбу у 1995 році їм була виділена земельна ділянка площею 0,11 га в АДРЕСА_1 під будівництво житлового будинку, яка була зареєстрована за спільною згодою на відповідача. Згодом за період з 1995 по 2001 роки ними був побудований на вказаній земельній ділянці житловий будинок, в якому вони почали проживати з 2001 року після підключення газо та електропостачання. У 2017 році шлюб із відповідачем був розірваний і він виїхав на постійне місце проживання в інший населений пункт, а за їхньою спільною згодою право власності на житловий будинок вона оформила на відповідача з метою в подальшому подарити відповідачем синові. Але відповідач цього не робить і тому вона вирішила визнати за нею право сумісної власності на вказаний житловий будинок із господарськими спорудами та визнати за нею Ѕ частку вказаного домоволодіння.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, відзив на позов не направив та не подав заяви про слухання справи за його відсутності.

У відповідності до ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що її брат - відповідач по справі ОСОБА_2 під час спільного проживання із позивачкою збудували в АДРЕСА_1 житловий будинок, в якому почали проживати з 2001 року. Згодом шлюб у 2017 році був розірваний і брат виїхав на постійне проживання в інший населений пункт. В будинку залишилися проживати позивач та їх син.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що позивач та її чоловік ОСОБА_5 неподалік від неї збудувати житловий будинок, в якому проживали із сином. Потім шлюб між сторонами був розірваний і відповідач виїхав на інше місце проживання. Зараз в будинку проживають позивач та їх син.

Заслухавши позивача, свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Рокитнянської селищної ради №212 від 27.04.1995 сторонам була надана земельна ділянка площею 0,11 га для індивідуального будівництва житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , яка була за спільною згодою зареєстрована на ім`я відповідача. З 1995 по 2001 р.р. ними був побудований житловий будинок загальною площею 96,5 кв. м, з них житлової 51,1 кв. м та господарські споруди.

В подальшому рішенням Рокитнянського районного суду від 21.07.2017 шлюб між сторонами розірваний і позивач продовжила із сином проживати у вказаному житловому будинку, так як відповідач виїхав на постійне місце проживання в інший населений пункт.

У 2018 році знову ж за спільною згодою було оформлено право власності на вказаний житловий будинок на відповідача, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237.

Викладене підтверджується:

-робочим проектом на газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 , погодженим з ВАТ «Київоблгаз» Рокитянської філії по експлуатації газового господарства №432 від 16.10.2011;

-договір № 040/68 від 12.10.2001 про користування електричною енергією;

-квитанціями про сплату за газопостачання;

-актом №91 виконаних робіт згідно наказу №94 від 31.03.2000 підключення житлового

будинку до електромережі, надано Рокитнянським РЕМ ВАТ «Київобленерго»;

-квитанціями до прибуткового ордеру № 44 від 12.03.2001 по підключенню лічильника до

електромережі;

-рахунками ПАТ «Київобленерго»;

-рішенням Рокитнянського районного суду від 21.07.2017 про розірвання шлюбу, з якого

вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 07.08.1993;

-витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права

власності від 17.10.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237 на житловий будинок;

-витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права

власності від 15.08.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237 на земельну ділянку;

-технічним пспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 ;

-актом обстеження матеріально-побутових умов від 15.03.2019.

У відповідності до ст. 60 СК України: «1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя».

Статтею 61 СК України передбачено, що б`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як вбачається із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Стаття 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

2. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Керуючись ст.ст.60, 61, 63, 70 СК України, 355, 368, 369 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 77-82, 127, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 1689 грн. 40 коп.судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої прогяом 30 днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання до Рокитнянського районного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повне рішення виготовлено 29.07.2019.

Суддя