Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2083/18
Провадження № 2/376/69/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Клочка В.М.,

при секретарі - Щур Л.А.,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Сквира розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та інтересах недієздатного ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , третя особа: Самгородоцька сільська рада Сквирського району Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

У вересні 2018 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом.

У підтвердження позовних вимог вказали, що на праві спільної часткової власності позивачі є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 16.11.2015 року та довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.02.2016 року, номер запису про право власності - 13419429 від 16.02.2016 року, в якому зареєстрований відповідач.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 05.09.2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано.

ОСОБА_5 з червня 2017 року не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач не доглядає за будинком, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача в будинку відсутні.

Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом позивача у разі його тимчасової відсутності немає.

Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для позивачів перешкоди у вільному користуванні майном, отриманні житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою.

З урахуванням наведеного, позивачі просили визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивачі у судове засідання не з`явилися, просили суд розглянути справу в їхній відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, заперечень не має.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що на праві спільної часткової власності позивачіОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 16.11.2015 року та довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.02.2016 року, номер запису про право власності - 13419429 від 16.02.2016 року, в якому зареєстрований відповідач.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 05.09.2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано.

ОСОБА_5 з червня 2017 року не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач не доглядає за будинком, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача в будинку відсутні.

Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом позивача у разі його тимчасової відсутності немає.

Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для позивачів перешкоди у вільному користуванні майном, отриманні житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою.

Відповідно до ст.41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм, правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

ОСОБА_5 не є членом сім`ї позивачів і не може бути визнаний таким, оскільки будинок, в якому він зареєстрований не підтримує в належному для проживання стані, не сплачує за комунальні послуги, не веде і не вів спільного господарства із позивачами, а тому законних підстав користування майном у відповідача немає.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Статтею 163 ЖК УРСР передбачено, що у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.

Згідно ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_5 , згідно ст.405 ЦК України, втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 , оскількине проживає в ньому без поважних причин понад рік.

Керуючись ст. 71,150,163 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України,

ст.12,95,206,211,263-265,268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Зобов`язати орган реєстрації виконкому Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Клочко