Справа № 274/7058/18 Провадження № 2/0274/1190/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
17.07.19 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
простягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
У грудні 2018 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2017 р. по листопад 2018 р. включно у розмірі 66 483,75 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти, присуджені рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.02.2018 р. у справі № 274/5204/17.
Від ОСОБА_2 заяви про визнання позову або відзиву не надходило.
Судом з`ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.02.2018 р. у справі № 274/5204/17 було вирішено, зокрема, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_3 , починаючи з 08.12.2017 р. і до досягнення дочкою повноліття, та стягувати з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_1 на її утримання, починаючи з 08.12.2017 р. і до досягнення дочкою ОСОБА_4 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 зазначені аліменти не сплачував, внаслідок чого в нього станом на 19.11.2018 р. виникла заборгованість у розмірі 66 483,75 грн., що підтверджується довідками-розрахунками від 19.112018 р., складеними Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а. с. 11, 12).
Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з частиною першою пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15..05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
ОСОБА_2 не подав доказів, які б вказували, що заборгованість з аліментів виникла в нього за відсутності його вини.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що ОСОБА_1 має право на стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
З розрахунку, здійсненим ОСОБА_1 , якій наведено у позовній заяві, вбачається, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2017 р. по листопад 2018 р. включно становить 111 104,00 грн., що є більше 100% заборгованості ( 66 483,75 грн.).
ОСОБА_2 будь-яких доказів, які б спростовували зазначений розрахунок (вказували на його неправильність) не подав.
Таким чином, ОСОБА_2 має спалити ОСОБА_1 неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за період з грудня 2017 р. по листопад 2018 р. у розмірі 66 483,75 грн., що становить 100% заборгованості.
Частиною другою статті 196 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
ОСОБА_2 не подав доказів, які б дозволяли Суду встановити його матеріальний і сімейний стан, та врахувати ці обставини при розгляді справи.
Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_2 (проживає за адресою (за даними позовної заяви): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період грудня 2017 р. по листопад 2018 р. включно у розмірі 66 483,75 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_2 (проживає за адресою (за даними позовної заяви): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут