ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6682/19 Справа № 212/1711/19 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач-: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 12 квітня 2019 року, яке ухвалено суддею Козловим Ю.В. у місті Кривому Розі, повний текст рішення складено 17 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він працював з 26.11.2001 року по 02.02.2011 року підземним гірничим робітником, гірником очисного забою з повним робочим днем у підземних умовах праці, ш. «Ювілейна» (записи №№9-13) та з 21.02.2011 року по 24.05.2018 року кріпильником підземним з повним робочим днем у підземних умовах, шахто будівельне управління (записи № 13-22).

Працюючи на підприємстві відповідача позивач підпадав під дію шкідливих факторів, внаслідок чого отримав професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група «В», легеневу недостатність другого ступеня J44.

Причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений відповідний акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.11.2018 року, в якому зазначено, що професійне захворювання виникло через те, що позивач підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю, переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони.

Висновком МСЕК серії 12ААА № 054346 від 12.02.2019 року ОСОБА_1 встановлено 20% втрати професійної працездатності.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він отримав професійне захворювання, через яке його постійно турбує задишка, навіть при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель з утрудненим відходженням слизового вязкого харкотіння, приступи утрудненого дихання, які усуваються лише за допомогою інгалятору, біль та важкість у грудній клітці, загальна слабкість, швидка втома, головний біль, запаморочення. У зв`язку з поганим самопочуттям позивач змушений тривалий час проходити численні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування. Також, внаслідок отриманого професійного захворювання було порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач навіть став уникати зустрічей з товаришами, оскільки соромиться свого кашлю, який його постійно турбує.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Суха Балка» (, 50029, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Конституційна, 5) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , суму моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Суха Балка» (, 50029, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Конституційна, 5) на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Суха Балка», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам відповідача, ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового, яким у повному обсязі відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права та процесуального права, ґрунтується на висновках, зроблених при неповному та необ`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи.

Відповідач звертає увагу на те, що позивач окрім ПрАТ «Суха Балка» працював у шкідливих умовах у районі Крайньої Півночі з 1996 року по 2001 рік, що підтверджено записами, зробленими в його трудовій книжці, на що суд не звернув належної уваги, що ставить під сумнів законність та обґрунтованість судового рішення.

Окрім того, відповідач вказує, що при укладанні трудового договору між Сторонами, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачу було повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, т можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Тож позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки, а отже відповідач не вчиняв протиправних дій щодо позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, а тому не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди з цієї підстави.

Також відповідач наголошує на тому, що ст. 38 КЗпП України передбачено право працівника у будь-який час розірвати трудовий договір, а тому - тривалість роботи працівника у шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише він несе відповідальність за наслідки свого вибору.

Відповідач вважає, що всупереч ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», розмір моральної шкоди, що стягнений судом першої інстанції з ПрАТ «Суха Балка» на користь позивача не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач працював на підприємстві ПАТ «Суха Балка», шахта «Ювілейна», а саме: з 26.11.2001 року по 02.02.2011 року - підземним гірничим робітником, гірником очисного забою з повним робочим днем у підземних умовах праці, ш. «Ювілейна» (записи №№9-13) та з 21.02.2011 року по 24.05.2018 року підземним кріпильником з повним робочим днем у підземних умовах, шахто-будівельне управління (записи № 13-22). 24.05.2018 - його було звільнено за власним бажанням по виходу на пенсію за віком, відповідно до ст. 38 КЗпП України.

05.10.2018 року медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини № 1413 ОСОБА_1 встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН- другого ступеня.

Відповідно до висновку Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 10.08.2018 року, виданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, зазначено, що позивач працював в шкідливих умовах праці, які характеризувались: пилом з вмістом вільного діоксину кремнію від 10-70% в повітрі робочої зони в 2,7 рази перевищує ГДК (5,4 мг/м.куб згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны», що підтверджується Інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) № 613/4.6-7 від 10.08.2018 року.

По факту професійного захворювання комісією ПАТ «Суха Балка» було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, про що був складений АКТ від 07 листопада 2018 року.

В п.16 АКТу зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в шахто-будівельному управлінні підземним кріпильником, виконував весь комплекс робіт з кріпленням підземних гірничих виробок та вилучення кріплення, з монтажу, демонтажу механічної частини гірничошахтного устаткування та механізмів.

При цьому, внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень систем вентиляції, пилоподавлення, режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Причини виникнення професійного захворювання:

Важкість праці: Вміст пилу з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зоги в 2,7 рази перевищує ГДК (5,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санітарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны»).

За висновком МСЕК серії 12ААА № 054346 від 12.02.2019 року ОСОБА_1 встановлено 20% втрати професійної працездатності.

Суд першої інстанції, частково, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , керувався статтями 153, 173, 237-1 КЗпП України та ст. 1167 ЦК України, й виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем, зокрема і під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та не погоджується із доводами відповідача щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

У відповідності зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, душевних стражданнях, які він зазнає у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я.

Наведені вище норми закону свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, спричиняє йому моральні й фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю.

Відповідно до Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку, причиною виникнення у позивача професійних захворювань стала його праця на підприємстві відповідача, що підтверджено актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 07 листопада 2018 року (а.с.22-25), а такожвисновком про умови праці працівника відповідно до гігієнічної класифікації праці від 10.08.2018 року, яким встановлено та підтверджено наявність шкідливих умов праці під час роботи позивача на ПрАТ «Суха Балка», медичним висновком ЛЕК від 05.10.2018р. №1413.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли, зокрема і з вини відповідача на підприємстві якого ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих факторів зі стажу в 21 рік, пропрацював 16 років 5 місяців, і за цей час відповідачем не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Отже, доводи відповідача про відсутність вини підприємства у виникненні у позивача професійного захворювання та наявність вини іншого підприємства, а саме ПрАТ «Суха Балка», колегія суддів з наведених вище підстав не сприймає.

Слід зазначити, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, тому доводи відповідача у цій частині на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-рп/2004 передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.»

Отже, колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача про недоведеність позивачем моральних страждань є необґрунтованими, оскільки, як правильно зазначив суд, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, тому доводи відповідача і у цій частині, колегія суддів відхиляє.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував роз`яснення наведені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, взяв до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, який становить 20%, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, з 26.11.2001 року по 24.05.2018 рік, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали.

Отже, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки його визначено судом, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманим ним професійним захворюванням.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 , а доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для задоволення позову, є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів, та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: