РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів в якому просить розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 30 вересня 2011 року Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №354

Позовну заяву мотивує тим, що 30 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №354.

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейне життя з відповідачем не склалося, спільне господарства не ведеться. Шлюб існує дише формально, а тому його збереження є недоцільним та суперечить спільним інтересам.

На підставі вищевикладеного, просить задоволити позовні вимоги.

В судове засідання позивачка не заявилася, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак як вбачається з матеріалів справи, останній не заперечив щодо розірвання шлюбу та просив розглянути справу без його участі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 30 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №354.

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне.

У відповідності до ст.51Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно з ч. 2ст.104 Сімейного кодексуУкраїни, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 ст.110Сімейного кодексуУкраїни, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Зі змісту ст.112Сімейного кодексуУкраїни, вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №354.

Щодо заявленої позовної вимоги про встановлення місце проживання дитини, суд повідомляє наступне.

Згідно з ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи.

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога щодо визначення проживання дітей з позивачкою є передчасною та не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,13,81, 223,247,263,265, ,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, - задоволити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №354.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 768,40 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ванівський Ю.М.