ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/1848/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1088/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» на рішення Нетішинського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року, суддя Базарник Б.І., у справі за позовом Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2016 року КП «Житлово-комунальне об`єднання» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування доводів було зазначено, що між КП «Житлово-комунальне об`єднання» та відповідачем встановились зобов`язальні правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

На думку позивача, ОСОБА_1 неналежно виконувала зобов`язання щодо оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у зв`язку з чим виникла забогованість, яка станом на 01.12.2017 року складала 10846,05 грн. Вказане є порушенням права позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у встановлені законодавством строки.

З врахуванням уточнених позовних вимог підприємство просило суд стягнути з ОСОБА_1 10846,05 грн. боргу за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території (станом на 01.12.2017 року).

Рішенням Нетішинського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на КП «Житлово-комунальне об`єднання» заборгованість за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка виникла станом на 01.12.2017 року в розмірі 3948 гривень 97 копійок та судовий збір в розмірі 501 гривня 73 копійки, а всього 4450 (чотири тисячі чотириста пятдесят) гривень 70 копійок. Стягнуто з КП «Житлово-комунальне об`єднання» на користь ОСОБА_1 116 гривень 51 копійку понесених нею судових витрат.

В апеляційній скарзі КП «Житлово-комунальне об`єднання» просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування скарги було зазначено, що суд першої інстанції взяв до уваги оплату відповідачем заборгованості у лютому 2014 року в сумі 3363, 07 грн., у квітні 2014 року в сумі 1000 грн. та у травні 2014 року - 1984, 63 грн., однак вказані платежі були зараховані в рахунок погашення боргів, які були стягнуті з ОСОБА_1 рішенням Нетішинського районного суду Хмельницької області від 04.06.2013 року та від 10.02.2014 року.

У зв`язку із зазначеним суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір стягнутої заборгованості, адже станом на 01.04.2019 року сума заборгованості складає 16618, 65 грн.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 12232 від 07.12.2016 року, ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Як вбачається з виписок по особовому рахунку квартири АДРЕСА_1 , заборгованість ОСОБА_1 за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.12.2017 року становила 10846 гривень 05 копійок (а.с. 6-10, 52, 58, 131-135).

Відповідно до листа ОСОБА_1 до КП «Житлово-комунальне об`єднання» від 05.01.2014 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 3/453 від 12.03.2008 року, який ОСОБА_1 просила вважати розірваним з 12.03.2014 року (а.с. 92, 108).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції дійшов висновку, що КП «Житлово-комунальне об`єднання» фактично надавало відповідачу комунальні послуги, а відповідачка не відмовлялася від них, а тому між сторонами в силу закону існують цивільні права та обов`язки з приводу надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у зв`язку з чим ОСОБА_1 повинна оплатити заборгованість, враховуючи трирічний строк позовної давності.

Такий висновок суду є неповністю обґрунтованим з огляду на наступне.

Відносини, що виникли у даному спорі, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, який був чинний на момент виникнення таких спірних відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на момент виникнення спірних відносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на момент виникнення спірних відносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на момент виникнення спірних відносин, передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Доводи апелянта про те, що суд помилково визначив розмір заборгованості з урахуванням сум, які були стягнені іншими судовими рішеннями, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Рішенням Нетішинського районного суду Хмельницької області від 04.06.2013 року (справа № 2/679/282/2013) з ОСОБА_1 на користь КП «Житлово-комунальне об`єднання» було стягнуто 3 912,72 грн. заборгованості за комунальні послуги за період з 01.10.2011 року по 01.02.2013 року (а.с.140).

Рішенням Нетішинського районного суду Хмельницької області від 10.02.2014 року (справа № 2/679/132/2014) з ОСОБА_1 на користь КП «Житлово-комунальне об`єднання» було стягнуто лише 55,82 грн. інфляційних витрат та 199,29 грн. відсотків річних у зв`язку з тим, що заборгованість за комунальні послуги у розмірі 1721,07 грн. (за період 01.02.2013-31.10.2013) була погашена відповідачем під час судового провадження (а.с. 136-137).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про застосування трирічного строку позовної давності, адже заборгованість з 01.10.2011 року до 31.10.2013 року була стягнута вищевказаними рішеннями судів.

Колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість за даним позовом слід рахувати, починаючи з листопада 2013 року і до грудня 2016 року (подання позову), а також станом на 01.12.2017 року (з урахуванням збільшених позовних вимог).

В той же час аргументи апелянта про те, що оплата ОСОБА_1 боргу у лютому 2014 року (3353,07 грн.), у квітні 2014 року (1000 грн.) та у травні 2014 року (1984, 63 грн.) свідчить про виконання нею попередніх рішень судів, не знаходять свого підтвердження.

Відповідно до умов Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20 травня 2009 року (чинною, на момент виникнення спірних відносин), розрахуноквим періодом за надані послуги є календарний місяць, послуги оплачуютья у готівковій або безготівковій формі, плата вноситься на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1 Закону).

Так, сторонами не було надано суду жодних розрахункових, банківських, касових доказів того, коли і за який період ОСОБА_1 оплачувала борг. Натомість у матеріалах справи наявні лише виписки по особовому рахунку із зазначенням сум нарахувань, заборгованості по кожному місяцю та сум часткової оплати.

За таких обставин при розрахунку суми заборгованості суд правомірно врахував оплачені ОСОБА_1 суми заборгованості.

В той же час визначений судом першої інстанції розмір заборгованості не відповідає матеріалам справи, а тому підлягає перерахунку.

З листопада 2013 року до грудня 2016 року ОСОБА_1 було нараховано 8137, 38 грн. за надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій. З урахуванням сплачених ОСОБА_1 сум заборгованості у лютому 2014 року, у квітні 2014 року та у травні 2014 року, що всього становить 6337,7 грн., заборгованість ОСОБА_1 з листопада 2013 року до грудня 2016 року становить 1799,68 грн. (8137, 38-6337,7).

З грудня 2016 року до грудня 2017 року (станом на 01.12.2017 року) ОСОБА_1 було нараховано 3341, 58 грн. за надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій.

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за надані КП «Житлово-комунальне об`єднання» послуги з листопада 2013 року до грудня 2017 року (станом на 01.12.2017 року) становить 5141, 26 грн. (1799,68+3341,58).

Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення помилково зазначив про необхідність задоволення позову, при цьому у резолютивній частині рішення вказавши про часткове задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви КП «Житлово-комунальне об`єднання» повинно було сплатити 1378 грн. судового збору (було сплачено 6890 грн.). Відповідачем сплачено 320 грн. судового збору за подачу заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 40).

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 5141, 26 грн., що становить 47,4 % від ціни позову 10846 грн. 05 коп., з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 653,17 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції (1378х47,4/100). Водночас, з позивача на користь відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 151, 68 грн. (320х47,4/100).

За подання апеляційної скарги КП «Житлово-комунальне об`єднання» сплатило 2067 грн. (а.с. 128). З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь КП «Житлово-комунальне об`єднання» піддягає стягненню 979, 75 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (2067х47,4/100).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що між відповідачем і позивачем існували фактичні договірні відносини, однак дійшов хибного висновку щодо розміру заборгованості за отримані послуги, а тому рішення суду підлягає зміні в цій частині з відповідною зміною розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу КП «Житлово-комунальне об`єднання» задовольнити частково.

Рішення Нетішинського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Нетішинського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року висновок про необхідність задоволення позову.

Викласти абзаци 2 та 4 резолютивної частини рішенняНетішинського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» заборгованість за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка виникла станом на 01.12.2017 року, в розмірі 5141 гривень 26 копійок та судовий збір в розмірі 653 гривень 17 копійок, а всього 5794 гривень 43 копійок.

Стягнути з Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» на користь ОСОБА_1 151 гривню 68 копійок понесених нею судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» судовий збір у розмірі 979 грн. 75 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Судді Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко