Апеляційне провадження № 22-ц/824/8912/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 363/1412/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 ,

на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області, постановлену 8 квітня 2019 року в приміщенні судупід головуванням судді Чіркова Г.Є.,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 8 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження, пославшись на те, що Вишгородським районним судом Київської області вже було розглянуто справу між тими ж сторонами про той самий предмет з тих самих підстав, оскільки вказані позови не є тотожними.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належно, проте про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що є рішення суду, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Дійшовши вказаного висновку, суд першої інстанції належним чином перевірив та встановив тотожність усіх необхідних трьох ознак, а саме: суб`єктного складу, предмету спору, а також підстав, з яких відповідний позов заявлено.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 8 грудня 2014, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 2.06.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 253 440 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Вказані судові рішення свідчать про те, що аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, вже був розглянутий Вишгородським районним судом Київської області та переглянутий Апеляційним судом міста Києва, а змінений за написанням виклад позовних вимог не міняє предмету позову та підстав звернення до суду.

Посилання на те, що судом не розглядалося питання щодо вирішення спору в частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 80 000 грн. спростовується наданим до позовної заяви копіями документів. До того ж рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 8.12.2014 встановлено, що позивачем ОСОБА_1 не доведено, що ОСОБА_2 було порушено умови укладеного між ними договору, а тому підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором немає.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2019, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19.11.2018, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки, залишено без змін.

Із вказаних судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 , звернувшись із заявою про виправлення описки намагається змінити рішення по справі й задовольнити зустрічний позов частково, зменшити суму стягнення, визначити пропорційно іншу суму судового збору, в задоволенні решти вимог зустрічного позову просить відмовити.

Таким чином, позивач, звернувшись із вказаною заявою та апеляційною скаргою на ухвалу про відмову у виправленні описки підтверджує наявність позовних вимог на суму 80 000 грн., які, на його думку, судом не були розглянуті та не враховані при ухваленні рішення.

Судом також вірно зазначено, що незгода з вказаними рішеннями чи неповна перевірка позовних вимог, як зазначає позивач в новому позові, не є новим предметом позову чи новою (іншою) підставою позовних вимог, зважаючи на принцип правової визначеності і праву на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, перевірка дотримання вимог законодавства, яким регулюється порядок стягнення грошових коштів та сума такого стягнення, здійснювалася судами, які розглядали зазначену вище справу, і це підтверджено змістом долучених до справи судових рішень.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у вказаній справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 8 квітня 2019 року про відмову у відкритті провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 8 квітня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 липня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: