Справа № 373/796/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Опанасюка І.О.,

секретаря судових засідань Олійник Ю.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії - Головне управління по м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк» Крючкова Сергія Сергійовича звернулося до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму кредитної заборгованості в розмірі 14831 грн. 07 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Посилається на те, що 28.11.2015 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10026/0849 філії Головного управління по м. Києву та Київській області та ОСОБА_1 було укладено договір № 2110090 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. В подальшому сторони погодили викласти укладений раніше Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №2110090 від 28.11.2014 в редакції відповідно до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Так між сторонами 13.01.2016 року укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у вигляді про приєднання №2110090 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного карткового рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов додаткового договору відповідачу встановлено кредит в сумі 12000,00 грн. Строк дії кредиту -на відповідний період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30,00 % річних і сплачується щомісячно. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав надав кредитні кошти,, а відповідач порушив виконання зобов`язання, в результаті чого станом на 30.01.2019 має заборгованість перед позивачем в сумі 14831,07 грн., яка складається з наступного: основна заборгованість (прострочена) - 11990,77 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 2204,25 грн.; сума заборгованості за РКО - 11,00 грн,; пеня за прострочену заборгованість - 164,14 грн.; сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту - 263,80 грн.; сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів - 86,02 грн.; 3 % річних на суму простроченого кредиту - 82,79 грн.; 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 28,30 грн.

Ухвалою суду від 29 травня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу ОСОБА_1 було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідач, яка належним чином повідомлений про розгляд справи, не надав відзиву на позов та не подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому суд у відповідності до ч.2 ст.191, ч.5 ст. 279 ЦПК України ухвалив вирішити спір за наявними матеріалами справи .

З`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Згідно п.1.1 договору №2110090, банк на підставі наданих клієнтом, відповідно до чинного законодавства України, документів, відкриває Клієнту Рахунок за тарифним планом «Зарплатний».

Згідно п.п.1.1.1. договору №2110090 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривня України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за послуги установ АТ «Ощадбанк», розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку.

Згідно п.п.1.1.2 договору №2110090 Банк надає платіжну картку типу VISA Classic 0 грн. та ПІН - конверт до неї.

Згідно п.1.2 договору №2110090, Банк зобов`язується приймати і зараховувати на Рахунок грошові кошти, які надходять Клієнту, та забезпечує проведення розрахунків за операціями, в т.ч. здійсненими з використанням Платіжної картки, в межах Витратного ліміту.

Згідно п.1.3 договору №2110090, Клієнт зобов`язується здійснювати оплату послуг Банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому Тарифами.

Відповідач порушив виконання зобов`язання, в результаті чого на кінець строку кредитування у нього утворилась кредитна заборгованість перед позивачем на загальну суму 14831,07 грн., яка складається з наступного: основна заборгованість (прострочена) - 11990,77 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 2204,25 грн.; сума заборгованості за РКО - 11,00 грн,; пеня за прострочену заборгованість - 164,14 грн.; сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту - 263,80 грн.; сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів - 86,02 грн.; 3 % річних на суму простроченого кредиту - 82,79 грн.; 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 28,30 грн., яка визначена станом на 30.01.2019.

Вказані обставини, позивач підтверджує розрахунком заборгованості по кожному платежу (а.с.21-27)

Оцінивши подані позивачем докази, судом з`ясовано, що всі вони є належними, допустимими та достатніми доказами, які в своїй сукупності, дають змогу встановити дійсні обставини справи, та ухвалити законне та обґрунтоване по справі.

Судом встановлено, що спір виник з кредитних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.

За правилом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача, не розцінюється судом, як визнання позовних вимог та/або обставин, якими вони обґрунтовуються, з огляду на те, що подання заперечень на позов це право, а не обов`язок відповідача і це право не може бути обмежене будь-яким способом, в тому числі і шляхом застосування норм Цивільного процесуального кодексу України щодо звільнення позивача від доказування або ухвалення рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень частини першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розміріта на умовах, встановлених договором, а позичальикзобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до положень статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України визначає невідворотність відповідальності за порушення грошового зобов`язання та закріплює обов`язок боржника, у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аргументи позивача з посиланням на докази стосовно неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором № 2110090 від 28.11.2014 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної карки та додаткового договору від 13.01.2016 є переконливими та підтверджуються доказами.

При цьому, суд вважає доведеною суму кредитної заборгованості відповідача (позичальником) перед позивачем (кредитором) у розмірі 14358,46 гривень, яка складається з наступного: основна заборгованість (прострочена) - 11990,07 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 2204,25 грн.; пеня за прострочену заборгованість - 164,14 грн.

Суд також погоджується з позицією позивача стосовно застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання та на цій підставі нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму неповернутого кредиту та прострочених процентів за користування ним.

Водночас, позивач не надає розрахунку інфляційних та трьох процентів річних, зробленого у відповідності до положень закону із зазначенням розміру боргу за основним грошовим зобов`язанням, кількості днів прострочки та індексу інфляції за відповідний період. Вказане унеможливлює суд перевірити розмір цих стягнень.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення таких сум як: сума заборгованості за РКО - 11,00 грн,; сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту - 263,80 грн.; сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів - 86,02 грн.; 3 % річних на суму простроченого кредиту - 82,79 грн.; 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 28,30 грн.,- є недоведеною.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних.

Судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп., сплачений позивачем згідно меморіального ордеру на суму 1921,00 грн. є мінімальним розміром у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в силу ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 - про стягнення суми кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (), в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (, вул. Володимирська, 27, м. Київ, 01001) суму кредитної заборгованості в розмірі 14358 грн (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) 46 коп. та судові витрати в розмірі 1921, 00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» () в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» ідентифікаційний , місцезнаходження: вул. Володимирська, 27, м. Київ, 01001;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 .

Суддя І.О.Опанасюк