ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2909/19 Справа № 209/3267/17 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н від 02 жовтня 2008 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 30 вересня 2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 55458,24 гривень, а саме: 2593,77 гривень - заборгованість за кредитом; 46011,62 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3973,89 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 гривень - штраф (фіксована частина); 2628,96 гривень - штраф (процентна складова). Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену заборгованість в загальному розмірі 55458,24 гривень та судові витрати в сумі 1600,00 гривень.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 67-68, 94-97).

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року судові витрати покладено на позивача (а.с. 100).

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 74-77).

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" надано копію заяви ОСОБА_1 від 02.10.2008 року, в якій вона виявляє бажання оформити на своє їм`я кредитку "Універсальна" (55 днів пільгового періоду) зі встановленим кредитним лімітом 250,00 грн., базовою відсотковою ставкою на рівні 2,5% в місяць на залишок заборгованості (а.с. 8).

Зазначена вище заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору.

Згідно змісту вказаної вище заяви, позичальник погоджується з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 8 зворот).

Суду також надана копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 55 днів пільгового періоду", якою передбачено, зокрема, комісію за кредитне обслуговування в розмірі одного відсотка на залишок заборгованості, непогашеної на протязі пільгового періоду; строк внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за звітним; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, а також штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів в розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову (а.с. 9).

Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані (а.с.10-15).

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт укладення із АТ КБ "ПриватБанк" (ЗАТ КБ "ПриватБанк") кредитного договору від 02.10.2008 року, зазначаючи також, що вона не отримувала у 2008 році кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача (а.с. 43).

На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором від 02.10.2008 року, згідно якого, станом на 30 вересня 2017 року, позивачем нарахована заборгованість в загальному розмірі 55458,24 гривень, а саме: 2593,77 гривень - заборгованість за кредитом; 46011,62 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3973,89 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 гривень - штраф (фіксована частина); 2628,96 гривень - штраф (процентна складова) (а.с. 6-7).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Згідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 2 статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку, що банком не надано суду доказів укладення з відповідачем кредитного договору у простій письмовій формі від 02.10.2008 року, оскільки анкета-заява не містить інформації щодо строку дії кредитного договору, а представлені Умови та Правила надання банківський послуг не підписані відповідачем; банком також не надано належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, зокрема, заяву на видачу готівку, меморіального ордеру щодо перерахування коштів в електронному вигляді, тощо. Отже, банком не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо строку дії кредитного договору, терміну повернення кредиту.

Встановивши викладені вище факти, враховуючи, що банком не представлено суду доказів, що відповідали б положенням статей 77, 78 ЦПК України, отримання відповідачем тіла кредиту у будь-якому розмірі (платіжні, касові документі тощо); враховуючи також непредставлення позивачем Умов та Правила надання банківських послуг, які були б підписані відповідачем, в редакції, що діяла на час оформлення заяви від 02.10.2008 року, - колегія приходить до висновку про те, що АТ КБ "ПриватБанк" не доведено факт укладення з ОСОБА_1 кредитного договору від 02.10.2008 року та не доведено його умови.

При вирішенні даної справи колегія приймає до уваги твердження відповідача щодо неукладення з позивачем кредитного договору від 02.10.2008 року, які не спростовані банком.

Колегія наголошує, що з розрахунку заборгованості, який наданий банком, вбачається, що відповідач не отримувала кредитні кошти у розмірі 250,00 грн., як зазначено в анкеті-заяві від 02.10.2008 року, чи у будь-якому іншому розмірі (зокрема, в сумі 8000,00 грн. згідно змісту позовної заяви) у період з 2008 по 03.04.2011 року (а.с. 6).

Більше того, відповідно до розрахунку заборгованості, вперше кредитні кошти були надані 03.04.2011 року у розмірі 600,00 грн., що не відповідає змісту зазначеної вище анкети-заяви, де встановлено ліміт у розмірі 250,00 грн. (а.с. 5-7).

Банком не надано суду належних та допустимих доказів отримання відповідачкою кредитної картки (карток) за вказаним позивачем кредитним договором. Довідка на а.с. 78 щодо видачі відповідачці кредитних карток не відповідає вимогам ст.ст. 77 - 80 ЦПК України, оскільки не має дати оформлення, не має реєстраційного номеру та не підписана працівником банку. Крім того, апелянтом не обґрунтовано об`єктивної неможливість подання вказаної довідки до суду першої інстанції.

Будь-які інші докази, зокрема належний розрахунок заборгованості, належні Умови і Правила надання банківський послуг, докази пролонгації дії договору, - позивачем не надані, клопотань про витребування відповідних доказів судом позивачем не заявлено, що стверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено укладення з відповідачем кредитного договору від 02.10.2008 року, досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов цього кредитного договору, формування заборгованості саме за вказаним договором, розміру заборгованості та отримання відповідачем від позивача будь-яких коштів, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні, на що місцевий суд уваги не звернув та помилково відмовив у задоволенні позову, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Однак, рішення місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог є правильним по суті, тому колегія вважає за необхідне змінити його в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову; в іншій частині рішення повинно бути залишено без змін.

У додатковому рішенні Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2019 року правильно вирішено питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи що позов підлягає залишенню без задоволення.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року - змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді