ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Херсон

Справа №668/10532/15

Провадження №22ц/819/918/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Вейтас І.В.,

Базіль Л.В.

секретар судового засідання: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Дорошинської В.Е., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, про стягнення безпідставно отриманих коштів, інфляційних витрат та трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, про стягнення безпідставно отриманих коштів, інфляційних витрат та трьох процентів річних.

Позов мотивований тим, що вона, як боржник, та відповідач, як стягувач, були сторонами у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-3176, виданого 03.07.2006р. Суворовським районним судом м. Херсона про зобов`язання позивача демонтувати частину паркану та облаштувати в`їзд та ворота з АДРЕСА_1 на ділянку ОСОБА_1

Вказала, що в межах зазначеного виконавчого провадження ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні була винесена постанова ВП №24199745 від 18.01.2012р. про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості по поверненню внесеного ОСОБА_3 . авансового внеску для проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №2-3176 у розмірі 18304,00грн., а також постанова ВП №32865460 від 18.01.2012р. про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови ВДВС №24199745 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2014р. у справі №2а-2677/12/2170, яка є чинною, скасовано постанову ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 18.01.2012р. ВП №24199745 про стягнення з неї 18304,00грн. витрат на проведення виконавчих дій. Постановою ВДВС від 19.01.2015р. ВП №32865460 виконавче провадження з виконання постанови ВП №24199745 від 18.01.2012р. закінчено.

Позивач зазначає, що на виконання постанови ВДВС від 18.01.2012р. ВП №24199745, в межах виконавчого провадження ВП №32865460, з неї було стягнуто на користь відповідача 10500,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій, отримання яких з огляду на подальше скасування судом постанови ВП №24199745 від 18.01.2012р., є безпідставним.

В порядку ст.1212, 625 ЦК України, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь 10500,00 грн. безпідставно отриманих коштів, збитки від інфляції у сумі 4215,39грн., 3% річних у сумі 151,03грн., визначивши ці суми на день прийняття судом рішення.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2019 року позов ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10500,00грн. боргу, 1300,00грн. відсотків за користування коштами та 11231,13грн. інфляційних збитків, а всього 23031,13грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду від 20 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що у зв`язку із тривалим невиконанням ОСОБА_2 судового рішення від 31 березня 2006 року, він, за згодою із державним виконавцем, оплатив авансовий внесок у розмірі 18304,00грн., з яких боржницею у виконавчому провадженні повернуто на його користь лише 10500,00грн.

Вважає, що суд неправильно стягнув із нього ці кошти, як такі, що набутті ним безпідставно, оскільки кошти є частиною повернутого йому авансового внеску, на які не можуть нараховуватися штрафні санкції за порушення грошового зобов`язання за ст.625 ЦК України.

ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається із досліджених матеріалів справи, що з 11 листопада 2009 року на виконанні відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-3176, виданого 03.07.2006р. Суворовським районним судом м.Херсона про зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати частину паркану та облаштувати за свій рахунок в`їзд та ворота з АДРЕСА_1 на ділянку ОСОБА_1

Відповідно до ст.41 ч.1-3 Закону України «Про виконавче провадження, в редакції станом на серпень 2011 року (далі Закону), витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Кошти виконавчого провадження складаються, у тому числі з авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій.

За положеннями ст.42 Закону, з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

18 січня 2012 року стягувачем ОСОБА_1 було внесено на депозитний рахунок ВДВС 18304,00грн. авансового внеску для проведення виконавчих дій.

Актом державного виконавця від 07 грудня 2011 року встановлено проведення робіт на виконання судового рішення від 31 березня 2006 року, а 18 січня 2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Постановами державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні від 18 січня 2012 року стягнута з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по поверненню авансового внеску у розмірі 18304,00грн. (ВП №24199745)та відкрито виконавче провадження по стягненню цих коштів (а.с.17, 18). В рамках виконавчого провадження з ОСОБА_2 фактично стягнуто 10500,00грн.

Постановами Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2012 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року, справа №2а-2677/12/2170, за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції м.Херсона, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов, постанова ВДВС від 18 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 18304,00грн. витрат на проведення виконавчих дій (ВП №24199745) скасована.

Ухвалюючи таке рішення, суд зазначив про порушення державним виконавцем визначеного ст. 45 ч.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» порядку стягнення авансового внеску, а саме про необхідність проведення стягнення не безпосередньо на користь ОСОБА_1 , а на рахунок ВДВС з подальшим перерахуванням отриманих сум стягувачу.

Також суд вказав про недоведеність відповідачем по справі в особі ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні розміру витрат виконавчого провадження стягнутих з ОСОБА_2 у сумі 18304,00грн. (а.с.20-30).

У зв`язку із скасуванням судом постанови ВДВС від 18 січня 2012 року (ВП №24199745), постановою державного виконавця від 19 січня 2015 року виконавче провадження закрито на підставі ст.49 ч.1 п.4 Закону (скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 10500,00грн., суд першої інстанції вважав, що ці кошти безпідставно отриманні відповідачем, а тому в порядку ст.1212 ЦК України підлягають поверненню, оскільки набувач ( ОСОБА_1 ) збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Проте, погодитися з висновком суду не можна.

Відповідно до ст.1212 ч.1 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених ОСОБА_2 до ОСОБА_1 позовних вимог в порядку глави 83 ЦК України колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ст.42 ч.2 Закону визначено, що внесений стягувачем авансовий внесок з метою забезпечення виконання набравшого законної сили судового рішення повертається особі, яка здійснила платіж.

Враховуючи, що у відповідності до ст.41 Закону ОСОБА_1 у виконавчому провадженні було здійснено авансування витрат на виконання судового рішення, у розмірі погодженому з державним виконавцем, стягувач на підставі вимог ст.42 ч.2 Закону має право на повернення суми авансового внеску і таким чином звільняється від відповідальності за ст.1212, 1215 п.2 ЦК України.

Приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 січня 2015 року про стягнення суми авансових витрат із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , яка є чинною та сторонами не оскаржувалася, державний виконавець вказав про скасування судом виконавчого документа, на підставі якого проводилося стягнення.

Аналізуючи причини цього скасування у вищенаведеній адміністративній справі, в якій розглядався спір між ОСОБА_2 та ВДВС Суворовського РУЮ м.Херсона, суд зазначив про порушення державним виконавцем процедури стягнення авансового внеску. При цьому, питання законності/незаконності повернення коштів за ст.42 Закону на користь стягувача не вирішувалося. У разі незгоди ОСОБА_2 із розміром авансового внеску, який визначений державним виконавцем, боржник мав право його оскаржити у визначеному законом порядку.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно визначився із характером виниклих між сторонами правовідносин та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_1 на підставі ст.1212, 625 ЦК України, з приводу чого рішення суду в порядку ст. 376 ЦПК України, як таке, що ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального права, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Відповідно до ст.141 ч.13 ЦПК України стягненню з позивача на користь відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1057,20грн., який сплачений останнім за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2019 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - відділ державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, про стягнення безпідставно отриманих коштів, інфляційних витрат та трьох процентів річних, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1057,20грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 24 червня 2019 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

Л.В. Базіль