Справа № 357/908/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Хрішкова Н. В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно, який мотивує тим, що 14.07.2016 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якої остання отримала у борг від позивача кошти у розмірі 13 000 дол. США. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 02.09.2017 року позивач, як спадкоємець за законом четвертої черги, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та, як кредитор спадкодавця, направив до нотаріальної контори письмову вимогу до спадкоємців, крім того, не маючи відомостей про коло спадкоємців, направив вимогу на адресу проживання спадкодавця. 18.04.2018 року на адресу позивача надійшла постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована наявністю іншого спадкоємця третьої черги, ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що відповідачка будучи повідомленою про вимоги кредитора, всупереч ст. ч. 1 ст. 1282 ЦК України, не виконала свої зобов`язання. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд накласти стягнення у рахунок погашення боргу ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , перед ОСОБА_1 , у розмірі 364 260,00 грн., що еквівалентно 13 000,00 доларів США, на 1/2 частину квартири, розміщеної по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 .

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі просили його задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи, наданої позивачем на підтвердження своїх вимог, 14.07.2016 року ОСОБА_4 отримала суму тринадцять тисяч доларів від ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14.03.2017 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 422.

Як вбачається з матеріалів справи, в Першій Білоцерківській міській державній нотаріальній конторі Київської області було заведено спадкову справу № 230/2017 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно вищевказаної спадкової справи, єдиним спадкоємцем за законом майна померлої є її двоюрідна сестра ОСОБА_3 , 1965 року народження, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 152440459 від 12.01.2019 року - свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачка не отримувала.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Позивач в судовому засіданні пояснив, що у вересні 2017 року звернувся до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області з вимогою (претензією) повернути борг за договором позики ОСОБА_4 , яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_1 , до єдиного спадкоємця - ОСОБА_3 .

При спадкуванні, борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати це зобов`язання. Обов`язок доказувати борги померлого накладається на самого кредитора.

Тобто, кредитор, що звернувся до спадкоємців, зобов`язаний представити документи, що підтверджують його вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредитор вправі протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, звернутися зі своїми вимогами по боргах спадкодавця до його спадкоємців незалежно від наступу строків вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16, яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватись судами.

З точки зору закону, в разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

На підтвердження свого права на пред`явлення вимоги до відповідача про повернення грошових коштів, отриманих у позику, позивачем надано суду розписку від 14.07.2016 року, яка, на думку позивача, свідчить про укладення договору позики між ним та спадкодавцем ОСОБА_4 , отримання останньою грошових коштів в розмірі 13 000 доларів США, та відповідно виникнення у неї зобов`язання щодо повернення вказаних грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15 та у постанові Верховного Суду України від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц.

Дослідивши укладену між позивачем та померлою ОСОБА_4 розписку, суд дійшов висновку, що з її змісту не вбачається факту укладення договору позики між позивачем та померлою ОСОБА_4 , а так само і отримання останньою від позивача вказаних грошових коштів (у сумі 13 000,00 доларів США) у борг. Не встановлено й обов`язку спадкодавця ОСОБА_4 , а отже і спадкоємця ОСОБА_3 , повернути зазначені грошові кошти ОСОБА_1 .

За таких обставинах, зважаючи на все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу як окремо, так і в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 625, 638, 1046, 1047, 1049, 1216, 1218, 1268, 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 15, 76-82, 89, 103, 113, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 01.08.2019 року.

СуддяБ. І. Кошель