ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/1633/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1149/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/1633/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року (суддя Вознюк Р.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про передачу земельної ділянки у приватну власність та державного акта на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про передачу земельної ділянки у приватну власність та державного акта на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки та розташованого на ній незавершеного будівництвом житлового будинку із вбудованим магазином за адресою: АДРЕСА_1 , яка передана їй у власність рішенням Старокостянтинівської міської ради від 25.06.2007 за № 26 п. 21 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та будівель. На підставі цього рішення 03.09.2007 вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 .

Вказувала, що при виділенні вказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з магазином Старокостянтинівською міською радою їй було повідомлено, що на земельній ділянці, яка розташована перед її земельною ділянкою, генеральним планом передбачено облаштування квітника, газону, стоянки для автотранспорту, під`їзд до магазину, що відображено в плані забудови її земельної ділянки.

Зазначала, що в травні 2016 року вона дізналась, що суміжна земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , рішенням Старокостянтинівської міської ради від 17.02.2012 за № 21 п. 6 передана у приватну власність ОСОБА_2 для будівництва, та на підставі вказаного рішення видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 22.03.2012.

Вважає рішення міської ради незаконним, оскільки приймаючи дане рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва, Старокостянтинівська міська рада не врахувала той факт, що зазначена земельна ділянка відноситься до земель загального користування і будівництво на ній житлового будинку чи іншої споруди порушує її право власності та користування, як власника земельної ділянки та будівлі з магазином. Зазначає, що надавши у власність ОСОБА_2 спірну земельну ділянку для будівництва житлового будинку, Старокостянтинівська міська рада не виконала передбачені чинним законодавством вимоги, оскільки не переконалася у відсутності порушень прав та законних інтересів позивачки, як суміжного землекористувача.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Вважає оскаржуване рішення суду необґрунтованим і таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. Вказує, що суд не врахував та не надав належної оцінки наданим позивачем доказам зі співставленням їх з нормами права на підтвердження наведених у позовній заяві доводів. Судом не взято до уваги, що міська рада, надавши у власність земельну ділянку, не переконалась у відсутності порушень прав позивача та законних інтересів як суміжного землекористувача. Також судом допущено порушення норм процесуального права, оскільки до участі в розгляді справи не було залучено ОСОБА_3 , який придбав земельну ділянку у ОСОБА_2 .

Старокостянтинівська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилалась на незаконність, безпідставність та необґрунтованість вимог апеляційної скарги, а тому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу.

Представники відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що згідно з рішенням 17 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 26 від 25.06.2007 (п. 21) позивачу ОСОБА_1 безкоштовно передана земельна ділянка, площею 800 м.кв., по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, в тому числі: під забудову 200 м.кв., інші угіддя 600 м.кв. 03.09.2007 позивачем було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 4, 8 т. 1).

07.05.2010 ДАБІ у Хмельницькій області Остапчук ОСОБА_8 надано дозвіл на виконання будівельних робіт під будівництво житлового будинку з вбудованим магазином за вищевказаною адресою (а.с. 5).

Згідно з рішенням 20 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області № 21 п. 6 від 17.02.2012, затверджено проект землеустрою щодо відведення, розташованої по АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку та дану земельну ділянку передано безкоштовно у власність ОСОБА_2 (а.с. 189 т. 1).

На підставі зазначеного рішення 22.03.2012 ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, розташованої по АДРЕСА_2 (а.с. 126 т. 1).

26.04.2016 ОСОБА_2 , згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу Желіховською Ю.В., та зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за № 681, відчужила ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, розташованої по АДРЕСА_2 (а.с. 108-109 т. 1).

Відповідно до ст. 12 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частинами 6, 7, 10 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 ЗК України, розгляд і затвердження землевпорядної документації проводиться в такому порядку: в) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому цим Кодексом, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, встановлених цим Кодексом, розпоряджаються земельними ділянками або приймають рішення про зміну їх цільового призначення.

За змістом ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 , оспорюючи набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку, вказувала, що порушено її право власності та користування належним їй нерухомим майном житловим будинком та земельною ділянкою.

Проте, позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів порушення її прав та інтересів як власника земельної ділянки та незавершеного будівництва прийняттям органом місцевого самоврядування рішення про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки та видачі останній державного акта на право власності на землю.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги надані позивачем робочий проект індивідуального житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_1 , рішення Старокостянтинівської міської ради від 15.10.2004 № 10 п. 1, акт вибору ділянки для будівництва житлового будинку з вбудованим магазином від 27.10.2004, план розміщення земельної ділянки проектуємої для будівництва житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_3 1 АДРЕСА_4 , архітектурно-планувальне завдання № 57 від 26.11.2004, план розміщення земельної ділянки проектуємої для будівництва житлового будинку з вбудованим магазином по АДРЕСА_3 1/77 від 04.11.2004, висновок № 67 щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову від 15.11.2004, пропозиція «Про видачу технічних умов СДПЧ-13» від 05.11.2004, технічні умови на телефонізацію житлового будинку по АДРЕСА_1 , від 11.11.2004, технічні умови № 167 на електропостачання житлового будинку по АДРЕСА_1 , від 15.11.2004, технічні умови № 38 на підключення до водопроводу та каналізації житлового будинку по АДРЕСА_1 , від 10.11.2004, технічні умови № 280 від 15.11.2004 на газопостачання житлового будинку по АДРЕСА_1 , протоколом встановлення та (погодження) меж земельної ділянки в натурі від 28.10.2004, кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_1 , оскільки вказані документи не свідчать про порушення прав позивача (а.с. 5-52 т. 2).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що передача спірної земельної ділянки у власність відповідачу позбавило її можливості здійснити благоустрій навколо належної їй будівлі, оскільки з наданих позивачем документів не вбачається, що облаштування такого благоустрою мало здійснюватись за рахунок суміжної земельної ділянки, виділеній в установленому законом порядку.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо незалучення судом першої інстанції до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_9 , який у ОСОБА_2 придбав спірну земельну ділянку, оскільки суд не приймав судове рішення про його права, свободи та інтереси.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

А тому, підстав у межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 липня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Вознюк Р.В. Провадження № 22-ц/4820/1149/19

Доповідач П`єнта І.В. Категорія № 47