Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 366/3491/16

провадження № 61-22884св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 року у складі колегії суддів:

Приходька К. П., Голуб С. А., Таргоній Д. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 13 травня 2016 року близько 22 год. ОСОБА_2 , керуючи скутером марки «Хонда» моделі «Лид»

без номерних знаків, рухаючись на перехресті нерівнозначних доріг між

вул. Київською та Поліською у смт Іванків Київської області, у напрямку

вул. Поліської, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив лобове зіткнення з автомобілем «Рено Експерт», яким керував позивач та власником якого він є.

Унаслідок вказаної ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні пошкодження,

а його транспортний засіб - механічні пошкодження.

За цим фактом Іванківське відділення поліції Вишгородського

відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зареєструвало та розслідувало кримінальне провадження

№ 0000353.

Внаслідок проведеного досудового розслідування було встановлено, що ДТП сталася із вини ОСОБА_2 , який порушив пункт 34 Правил дорожнього руху України, перетнувши суцільну смугу дорожньої розмітки, яка розділяє зустрічні транспортні потоки. Вказане кримінальне провадження було закрито через відсутність злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

Зазначав, що після ДТП він самостійно відремонтував свій автомобіль.

Ремонтні роботи проводилися приватним підприємством «СТО «Автосервіс» (далі - ПП «СТО «Автосервіс»). Вартість ремонтних робіт становила

3 650,00 грн, вартість придбаних ним запасних частин - 19 032,00 грн, загальний розмір завданого йому матеріального збитку склав 22 682,00 грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути

зі ОСОБА_2 на його користь 22 682,00 грн на відшкодування шкоди, спричиненої ДТП.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 19 грудня

2016 року у складі судді Тетервак Н. А. в задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено вину ОСОБА_2

у скоєнні ДТП 13 травня 2016 року, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Іванківського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою, задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22 682,00 грн на відшкодування шкоди, спричиненої ДТП. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, щозгідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином відповідач має відшкодувати позивачеві вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «Рено Експерт», унаслідок ДТП, що сталась 13 травня 2016 року, у розмірі 22 682 грн понесених витрат на ремонт автомобіля та вартість придбаних запасних частин.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 15 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 366/3491/16 зІванківського районного суду Київської області.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не сприяв об`єктивному і неупередженому розгляду справи, а тому оскаржуване рішення не відповідає фактичним обставинам справи та є незаконним.

Апеляційним судом не були з`ясовані обставини справи, не досліджено

і не надано належної оцінки доказам.

Вважає, що не можуть бути покладені в основу визначення суми матеріальних збитків наряд-замовлення ПП «СТО Автосервіс» від 02 червня 2016 року, оскільки не надано доказів того, що необхідність виконання таких робіт спричинена саме отриманими в результаті ДТП пошкоджень,

а отже, не можливо дійти висновку, що ремонтні роботи стосувалися лише тих пошкоджень, що були отримані транспортним засобом внаслідок вказаного ДТП.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

13 травня 2016 року близько 22 год., ОСОБА_2 керуючи скутером марки «Хонда» моделі «Лид» без номерних знаків, рухаючись на перехресті нерівнозначних доріг між вул. Київською та Поліською в смт Іванків Київської області, у напрямку вул. Поліської, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив лобове зіткнення з автомобілем «Рено Експерт», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням

ОСОБА_1 .

Постановою про закриття кримінального провадження Іванківського відділення поліції Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 30 травня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000353 від 14 травня 2016 року, закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Визначено копію постанови направити до Іванківського відділення поліції Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції

в Київській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відомості про прийняте рішення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Після ДТП ОСОБА_1 самостійно відремонтував свій автомобіль.

Ремонтні роботи проводилися ПП «СТО «Автосервіс», яке знаходиться

по вул. Межигірського Спасу, 6 у м. Києві. Вартість ремонтних робіт

згідно з нарядом-замовленням ПП «СТО Автосервіс» від 02 червня 2016 року склала 3 650,00 грн, вартість придбаних ним запасних частин - 19 032,00 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частинами першою та третьою першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищення небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодоює безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК Українимає відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , посилався на те, що постановою про закриття кримінального провадження Іванківського відділення поліції Вишгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 30 травня 2016 року встановлено порушення ОСОБА_2 пункту 34 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 відремонтував автомобіль за власний кошт. Загальний розмір завданого позивачеві матеріального збитку внаслідок ДТП склав 22 682,00 грн. За таких обставин суд обґрунтовано вважав, що вказана сума збитків підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанцій, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишає без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду

не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк