Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 521/20079/15-ц

провадження № 61-26404св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сокуренко Наталія Вікторівна,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року у складі судді Мурзенка М. В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2017 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Черевка П. М., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 15 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20 000 доларів США на термін до 15 квітня 2009 року зі сплатою 22 % річних за користування кредитом, у разі порушення зобов`язань щодо погашення кредиту - 32 % річних.

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором 15 листопада 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договори поруки. На адресу поручителів 11 вересня 2008 року було направлено вимоги про необхідність погашення боргу за кредитним договором, які було залишено без задоволення.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за указаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 21 326,64 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 6 798,40 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом - 5 233,21 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором - 9 295,03 доларів США.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року з відповідачів на користь банку стягнуто заборгованість, яка склала 13 723,48 доларів США, з яких: 6 808,90 доларів США - заборгованість за кредитом, 4416,50 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 501,08 доларів США - пеня, з урахуванням вказаного рішення суду, позивач просив стягнути проценти за користуванням кредитом станом на 17 листопада 2015 року та пеню за прострочення виконання зобов`язань зі сплати кредиту та процентів.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 15 квітня 2008 року станом на 17 листопада 2015 року у розмірі 3 444,71 доларів США, що еквівалентно 79 917 грн 27 коп., яка складається з: 819,71 доларів США - проценти за користування кредитом, 2 625 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до свідоцтва про смерть відповідач ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .Ураховуючи, що правовідносини поруки не допускають правонаступництва, правонаступники ОСОБА_4 до участі у справі не залучались.

Короткий змістрішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 15 квітня 2008 року станом на 17 листопада 2015 року у розмірі 819,71 доларів США (проценти за користування кредитом), що еквівалентно 19 023 грн 03 коп. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року, у зв`язку із чим суд виходив з розрахунку заборгованості за кредитом, наданим банком в частині зазначення суми заборгованості за кредитом. Відповідно до статей 16, 526, 533, 1054 ЦК України суд дійшов висновку про задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 819,71 доларів США.Вимоги про стягнення пені вважав необґрунтованими, оскільки відповідно до частини другої статті 192 ЦК України та частини третьої статті 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» валюта у розрахунках може бути застосована тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом, та не підлягає застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки (пені). Також визнав необґрунтованими вимоги про солідарне стягнення заборгованості за кредитом з відповідача ОСОБА_2 з підстав того, що банком пропущено строк пред`явлення вимоги до поручителя, встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України, щодо заборгованості за кредитним договором від 15 квітня 2008 року, яка виникла після 06 жовтня 2011 року, оскільки порука ОСОБА_2 за договором поруки від 15 квітня 2008 року є припиненою.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції оскаржувалось тільки в частині відмови у стягненні пені, а тому переглядалось тільки в указаній частині. Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення пені визнав законними та обґрунтованими, оскільки відповідно до частини другої статті 192 ЦК України та частини третьої статті 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» валюта у розрахунках може бути застосована тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом, та не підлягає застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки (пені).

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати указані судові рішення в частині відмови у стягненні пені та передати справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилалось на те, що сторони при укладенні кредитного договору передбачили відповідальність позичальника за порушення зобов`язань за кредитним договором у вигляді сплати пені, тому вона підлягає до стягнення. Судами не враховано, що пунктом 6.1. указаного кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ). У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Згідно із Законом України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це зобов`язання, яке може бути виражене в іноземній валюті. Відповідно і виконанню підлягає таке зобов`язання саме в іноземній валюті. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, зокрема пені, суд не обґрунтував можливість її стягнення у національній валюті та не врахував умови кредитного договору, якими передбачено, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Така обставина, як визначення пені в іноземній валюті не може бути підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги, оскільки саме суд визначає, яка правова норма підлягає застосуванню до встановлених обставин, тому посилання на норму права, яка не підлягає застосуванню, саме по собі не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки як доказу, наданому банком на обґрунтування свого позову, розрахунку заборгованості, у якому пеня нарахована в доларах США, та у порушення вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року не сприяли всебічному та повному з`ясуванню обставин справи, не попередили про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема не запропонували позивачеві надати новий розрахунок кредитної заборгованості із розрахунком пені у гривні.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Малиновського районного суду м. Одеси вищезазначену цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 27 червня 2019 року зазначену справу призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , у якому заявник посилалась на те, що касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що доводи касаційної скарги є безпідставними, а оскаржувані судові рішення є мотивованими, законними й ґрунтуються на належних та допустимих доказах, судами попередніх інстанцій вірно застосовано норми матеріального та процесуального права щодо спірних правовідносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 15 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 20 000 доларів США, строком до 15 квітня 2009 року (пункти 1.1.-1.3. указаного кредитного договору), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22 % річних, у разі порушень зобов`язань щодо погашення кредиту - 32 % річних (пункти 4.1., 4.2. указаного кредитного договору). Також кредитним договором від 15 квітня 2008 року встановлено відповідальність позичальника за прострочення платежів по кредиту у вигляді пені у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня (пункт 6.1. указаного кредитного договору).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2011 року, що набрало законної сили 25 листопада 2011 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за указаним кредитним договором станом на 06 жовтня 2011 року у розмірі 13 723,48 доларів США, що еквівалентно 109 413 грн 19 коп., яка складалась із: заборгованості за кредитом у розмірі 6 808,90 доларів США, процентів за користування кредитом - 4 413,50 доларів США, пені - 2 501,08 доларів США.

ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання указаного судового рішення.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та

доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині вимоги про стягнення пені, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, виходили із того, що відповідно до частини другої статті 192 ЦК України та частини третьої статті 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» валюта у розрахунках може бути застосована тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом, та не підлягає застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки (пені), тому така вимога є необґрунтованою.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені відповідачами не оскаржувались, а тому Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, переглянувши указані судові рішення у межах доводів касаційної скарги та визначених процесуальним законом повноважень, дійшов висновку про відсутність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при їх ухваленні не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович