Справа № 486/1433/18
Провадження № 2/486/93/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі - Архіповій К.В., Кучмар В.С.,

з участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 28.12.2012 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банка, які викладені на банківському сайті складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Укладання договору було здійснено за принципом укладання між позивачем та відповідачем договору приєднання. Підписавши заяву, відповідач приєдналася до запропонованих позивачем Умов та Тарифів. При укладанні договору відповідач дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою позивача. Також п. 1.1.3.2.4 договору для позивача передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Станом на 24.09.2018 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 37 429,72 гривень, з яких: тіло кредиту - 647,89 гривень; нараховано відсотків за користування кредитом - 8 871,40 гривень; нараховано пені - 25 651,87 гривень; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (процентна складова) - 1 758,56 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 37 429, 72 гривень за кредитним договором № б/н від 28.12.2012 р. та судові витрати - 1 762 гривень.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутність (а. с. № 32).

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що з 2012 р. по 2014 р. вона знаходилася на території Російської Федерації на заробітках. В 2014 році вона зверталася до позивача і отримала кредитну картку з кредитним лімітом 1800 гривень. З розрахунку заборгованості, наданої позивачем, видно, що перші дії по картці почалися у вересні 2014 року, хоча в позовній заяві позивач посилається на заяву б/н від 28.12.2012 р. з кредитним лімітом в 5000 гривень, однак в даній заяві не вказаний кредитний ліміт. В 2017 році нею була втрачена кредитна картка і за її відновленням вона не зверталася. До того ж, позивач не надав номера кредитної картки та дати її видачі, не вказав період, за який нараховано штрафні санкції та підстави їх нарахування, підстави стягнення з неї нарахованої комісії та простроченої комісії. Не погоджується з розрахунком заборгованості, вважає, що договір між нею та позивачем не укладався, нею лише була отримана кредитна картка з кредитним лімітом в розмірі 1800 гривень в 2014 році, надана позивачем суду анкета не підтверджує видачу їй кредиту, а лише дає позивачу згоду на обробку персональних даних.

Під час розгляду справи встановлено, що 28 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання останньою Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 28.12.2012 р.. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі, як вказує представник позивача 5000 гривень (а. с. № 8).

В позовній заяві представник позивача зазначив, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банка складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання за даним кредитним договором, у неї перед АТ КБ «ПриваБанк» утворилася заборгованість, яку представник позивача просить стягнути з неї на користь АТ КБ «ПриваБанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідо до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підтвердження позовних вимог позивач додав до позовної заяви Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 28.12.2012 р., витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Уніврсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https:// privatbank.ua /terms/ та розрахунки заборгованості станом на 31.05.2015 р. та на 24.09.2018 р..

За розрахунками, наданими позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором станом на 24.09.2018 р. становить 37 429,72 гривень, з яких: тіло кредиту - 647,89 гривень; нараховано відсотків за користування кредитом - 8 871,40 гривень; нараховано пені - 25 651,87 гривень; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (процентна складова) - 1 758,56 гривень (а. с. № 5, 6-7).

Погодитися з такими розрахунками суд не може на підставі наступного.

Представником позивача в обґрунтування позовних вимог додано до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Уніврсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https:// privatbank.ua /terms/, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта та банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в тому числі строк дії договору - 12 місяців з моменту підписання, термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку - 50 років (а. с. № 9-24).

Однак, позивачем не доведено те, що саме з даними витягами ознайомилася відповідач, розуміла їх та погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Уніврсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили ті ж умови, які вказані у витягах, доданих до позовної заяви.

В Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 28.12.2012 р. не вказані розмір кредиту та процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (з 28 грудня 2012 року) до дати, станом на яку був здійснений розрахунок заборгованості (24 вересня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані представником позивача Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28 грудня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» за № 1023-XII від 12 травня 1991 року про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Що стосується вимог позивача про стягнення тіла кредиту, то вони також не можуть бути задоволені, оскільки його розмір представник позивача обґрунтовує розрахунками заборгованості, з якими не погоджується відповідач. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували б розмір тіла кредиту суду не надано.

За таких обставин позовні вимоги АТ КБ «ПиватБанк» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін

Повне рішення складено 17 липня 2019 року.