ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1737/18

Головуючий у першій інстанції - Карпинська Н. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/807/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляд у цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради,

треті особи на стороні відповідача: Чернігівська обласна рада, Городнянське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Городнярайагролісгосп»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп» на заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, скасування реєстраційної дії,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, в якому після збільшення та уточнення позовних вимог, остаточно просив :

- визнати незаконним та скасувати наказ КП «Чернігіоблагроліс» Чернігівської обласної ради №41/к-ДП від 09.10.2018 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП «Городнярайагролісгосп»,

- поновити його на посаді директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп» з 09.10.2018,

- скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов"язані зі змінами в установчих документах, здійснену 16.11.2018 року, а саме зміни керівника та складу підписантів ДП "Городнярайагролісгосп",

- стягнути з ДП «Городнярайагролісгосп» КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 23 693,74 грн та на час прийняття рішення суду,

- стягнути з КП «Чернігівоблагроліс» моральну шкоду в сумі 23 693 грн, та судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн,

- допустити судове рішення до негайного виконання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом директора КП «Чернігівоблагроліс» №4 від 20.07.2005 позивач був призначений на посаду директора Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп». Наказом генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» №41/к -ДП від 09.10.2018 його було звільнено із займаної посади на підставі п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, достроково розірвано контракт, укладений з позивачем у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи. Позивач вважає наказ про його звільнення незаконним, оскільки на його думку, положення п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України поширюються на посадових осіб господарських товариств, які є спеціальними суб`єктами, тому на цій підставі звільнити можливо лише керівника господарського товариства, а не керівника комунального підприємства. Згідно з додатковою угодою до контракту №29 від 03.01.2018 контракт припиняється у зв`язку з припиненням повноважень керівника на підставі рішення Чернігівської обласної ради, проте остання такого рішення не приймала, тому його звільнення на підставі.5 ч.1 ст.41 КЗпП України є незаконним. Також позивач зазначає, що він у день звільнення знаходився на лікарняному, що виключало можливість проведення звільнення.

Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ КП "Чернігівоблагроліс" Чернігівської обласної ради № 41/к-ДП від 09 жовтня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП "Городнярайагролісгосп", поновити ОСОБА_1 на посаді директора ДП "Городнярайагролісгосп" з 09.10.2018. Стягнуто з ДП "Городнярайагролісгосп" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.10.2018 по 14.03.2019 року в сумі 122022,70 грн, моральну шкоду в сумі 23693 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. Відмовлено у скасуванні реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, здійснену 16.11.2018, а саме зміни керівника та складу підписантів ДП "Городнярайагролісгосп". Рішення про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 23693,74 грн допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із рішенням суду, Городнянське районне дочірне агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Городнярайагролісгосп» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що заявлення позовних вимог до скаржника, який не є відповідачем у справі, а є третьою особою, не відповідає процесуальному закону. Так, ключовим аргументом є те, що суд стягнув з третьої особи середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того вказав, що стягнутий розмір середнього заробітку є завищеним, а 09.10.2019 не є днем вимушеного прогулу, а вважається останнім робочим днем позивача. Також звертається увага на те, що у підприємства перед позивачем мається переплата у сумі 37032,93 грн, та що судом стягнуто середній заробіток та моральну шкоду без зазначення того, чи було із зазначених сум утримано податки та інші обов`язкові платежі.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 13 червня 2019 року прийнято відмову Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп» від апеляційної скарги на заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 року в частині оскарження вимог про скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах, здійснену 16.11.2018, а саме зміни керівника та складу підписантів ДП "Городнярайагролісгосп". Апеляційне провадження у цій частині закрито.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

Розглядаючи справу, та, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що трудовим законодавством встановлена самостійна підстава, визначена п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, яка поширюється на позивача, тому уповноважений власником орган був вправі обрати саме цю підставу для звільнення без застосування особливої процедури дострокового звільнення з посади на підставі рішення Ради. Суд також зазначив, що день звільнення позивача припав на день його тимчасової непрацездатності. У зв`язку грубим порушенням вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України суд прийшов до висновку, що позивач підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Що стосується вимоги про скасування реєстраційної дії/запису, то в її задоволенні суд відмовив, пославшись на те, що зазначене є втручанням в господарську діяльність підприємства і не пов`язане із захистом прав позивача як працівника.

Переглядаючи судове рішення відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Заперечень щодо висновків суду в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 , поновлення його на роботі (окрім дати), стягнення з відповідача моральної шкоди (окрім відсутності вказівки в рішенні про стягнення податків і інших обов`язкових платежів з визначеної суми) та витрат на професійну правничу допомогу апеляційна скарга не містить.

Питання призначення та звільнення керівника ДП «Городнярайагролісгосп» відноситься до виключної компетенції засновника підприємства (п.7.4.4 Статуту ДП «Городнярайагролісгосп»). Засновником ДП «Городнярайагролісгосп» є КП «Чернігівоблагроліс» (п.1.2 Статуту ДП «Городнярайагролісгосп» ) (а.с.40 том 1).

Ухвалюючи рішення в частині визнання незаконним наказу №41/к-ДП від 09.10.2018 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП «Городнярайагролісгосп» та поновлення його на посаді директора ДП «Городнярайагролісгосп» суд першої інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Та обставина, що суд першої інстанції поновив позивача на посаді з 09.10.2018 не є підставою для скасування рішення, оскільки суд відновив трудові відносини сторін, які після визнання судом наказу про звільнення незаконним не є перерваними і продовжують діяти.

На увагу заслуговують доводи апеляційної скарги щодо стягнення з третьої особи середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи позовні вимоги, та, стягуючи з ДП «Городнярайагролісгосп» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідачем є особа чи держава (частина друга статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції; частина друга статті 48 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами апеляційної та касаційної інстанцій), до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

З позовної заяви (як первинної так і уточненої) вбачається, що ОСОБА_1 заявлена вимога про стягнення на свою користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ДП «Городнярайагролісгосп», який є у справі третьою особою, а не відповідачем. Враховуючи визначений позивачем процесуальний статус ДП «Городнярайагролісгосп», у суду не було підстав для задоволення позову в цій частині. З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення коштів з ДП «Городнярайагролісгосп» є помилковим.

Позивач не позбавлений можливості звернутися з позовом до належного відповідача.

Аналіз доводу апеляційної скарги щодо незгоди із визначеною судом до стягнення сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу є недоцільним з огляду на відмову в позові з підстав порушення норм процесуального закону.

Стосовно не зазначення судом в резолютивній частині при визначені суми моральної шкоди посилань на виплату вказаної суми за мінусом податків та інших обов`язкових платежів, то вказані доводи не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги, оскільки дана сума стягнута з відповідача, який в цій частині рішення суду не оскаржив. Рішення в цій частині прав третьої особи не зачіпає.

Згідно з частиною 1 пунктом 4 та частиною 2 статті 376 ЦПК України, окрім іншого, підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції в частині вирішення позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу розглянув справу з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судові витрати, понесені скаржником при подачі апеляційної скарги за оскарження вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 480 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України належить компенсувати йому за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач як особа з інвалідністю звільнений від сплати судових витрат.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.4, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп» задовольнити частково.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Городнянського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Городнярайагролісгосп» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати та відмовити в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Городнянському районному дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству «Городнярайагролісгосп» 480 грн судових витрат, сплачених при поданні апеляційної скарги, за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

О.Є. Мамонова

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 25.07.2019.