Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1178/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

10 липня 2019 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Горошко О.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Висоти І.А.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Руль М.С.,

розглянувши у м.Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності.

В позовній заяві посилалась на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з літа 1999 року проживали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Вони разом придбавали майно для спільного проживання (меблі, техніку), святкували сімейні свята, обробляли земельну ділянку, яка знаходиться в с. Калашники.

За час спільного проживання у 2017 році за спільні кошти вони придбали автомобіль «RENAULT SANDERO», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , і за домовленістю документи оформили на ОСОБА_3 . Придбаним авто вони користувалися спільно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Спадкоємцем першої черги за законом померлого є його донька ОСОБА_2 .

До спадкового майна померлого входить і указаний автомобіль, придбаний за спільні з позивачем кошти. Автомобіль перебуває у володінні позивача ОСОБА_1 .

Оскільки він придбаний за спільні кошти та в період проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , автомобіль «RENAULT SANDERO», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є їхньою спільною сумісною власністю, та виходячи з рівності часток кожного з них на спірне майно, позивач вважає, що їй належить право власності на 1/2 частину указаного автомобіля.

Тому позивач просила суд встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без шлюбу та визнати за нею право власності на 1/2 автомобіля «RENAULT SANDERO», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , судові витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою судді від 04 березня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не надала.

Ухвалою суду від 28 березня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання мирової угоди (а.с.52).

Також ухвалою суду від 28 березня 2019 року задоволено клопотання представника позивача Висоти І.А. про витребування доказів та виклик свідків, а саме: витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Якименка О.В. копію спадкової справи, відкритої до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вирішено викликати в судове засідання та допитати свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

На виконання вказаної ухвали суду приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В. надав суду копію спадкової справи (а.с. 64 - 85).

Ухвалами суду від 05 червня 2019 року задоволено клопотання відповідача про виклик свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також задоволено клопотання сторін про доручення до матеріалів письмових доказів.

Крім того, письмові докази за клопотанням сторін залучені до матеріалів справи ухвалою суду від 10 липня 2019 року.

29 травня 2019 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, у якій зазначила, що в підготовчому судовому засіданні вона визнала позов через необізнаність з нормами чинного законодавства та через неналежне надання їй правової допомоги. Тому повідомляла суду, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності вона не визнає, від своєї заяви про його визнання відмовляється (а.с. 102).

Інші заяви та клопотання учасниками справи суду не подавалися.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Висота І.А. позов підтримали в повному обсязі, пославшись на викладені в позовній заяві обставини, просили його задовольнити, встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1998 року до дня його смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «RENAULT SANDERO», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Руль М.І. в судовому засіданні проти позову заперечили, в його задоволенні просили відмовити. При цьому посилались на те, що ОСОБА_3 з ОСОБА_1 проживав не постійно, а періодично. Він намагався помиритися із ОСОБА_14 . Тому підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 відсутні. В задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі.

Заслухавши учасників справи та їх представників, показання свідків, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 01 грудня 2018 року Київським районним у м.Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (а.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина.

12 грудня 2018 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Якименком О.В. відкрито спадкову справу номер у нотаріуса 28/2018, номер у Спадковому реєстрі 63486682, до майна померлого ОСОБА_3 (а.с.72).

Відповідач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 та згідно ст. 1261 ЦК України входить до першої черги спадкоємців за законом.

ОСОБА_2 прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с. 65).

Тому вона є належним відповідачем у даній справі.

Протягом тривалого часу - з 01 січня 2004 року та до дня смерті ОСОБА_3 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 . В цей період вони проживали разом, вели спільне сумісне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права і обов`язки, у цей період в іншому зареєстрованому шлюбі не перебували, придбавали майно, в тому числі цінне, піклувались один про одного та виконували один щодо одного права та обов`язки, притаманні подружжю.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності:

показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що є кумою та сусідкою позивача, проживає в АДРЕСА_1 . Свідок підтвердила, що станом на 2001 рік ОСОБА_3 вже жив з ОСОБА_1 . Вони разом робили ремонт у квартирі, скуплялись. Разом купляли побутову техніку - телевізор, холодильник. Свідок їздила з ними до магазину, коли вони разом обирали техніку. ОСОБА_3 за мсцем проживання по АДРЕСА_2 Ббачила майже щодня. Свідок підтверджує, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був спільний бюджет, оскільки вона не раз була очевидцем того, як вони складали гроші в одне місце, брали з нього гроші, при свідкові спільними грошима розраховувалися за придбану побутову техніку;

показаннями свідка ОСОБА_8 , яка суду пояснила, що сім`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знає давно, з 2001 року вони вже проживали разом. Побут та бюджет вони вели спільно. Жили саме як чоловік та дружина. Оскільки свідок перебувала з позивачем в дружніх стосунках, тому дуже часто спілкувалась з нею та ОСОБА_3 , та мала можливість спостерігати характер стосунків, що виник між ними. Свідок стверджує, що вони жили саме як чоловік та дружина, мали спільний побут та бюджет;

показаннями свідка ОСОБА_6 , який суду також пояснив, що є сусідом позивача, проживає у кв. АДРЕСА_3 . Свідок підтверджує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом як чоловік та дружина. Зранку ОСОБА_3 відвозив ОСОБА_1 на роботу, ввечері додому вони також приїздили разом. Разом ходили за покупками. Свідок часто спілкувався з ОСОБА_3 ;

показаннями свідка ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що перебувала з ОСОБА_3 у шлюбі з 1978 року по 1996 рік. До 2001 року вони проживали разом у квартири по АДРЕСА_6. У 2001 році поділили майно та свідок виїхала жити до матері. Після 2001 року ОСОБА_3 пішов жити до ОСОБА_1 , про що знав весь завод;

даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 24 грудня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського райвиконкому м.Полтави, згідно якого 24 грудня 1996 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_14 (а.с.105);

даними свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 17 листопада 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського райвиконкому м.Полтави, згідно якого 17 листопада 1997 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_20 та ОСОБА_1 (а.с.106);

даними декларації №0001-985М-8200 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, підписану 14 листопада 2018 року лікарем ОСОБА_21 та ОСОБА_3 . Як вбачається з даної декларації, фактичне місце проживання ОСОБА_3 : АДРЕСА_5 , довірена особа пацієнта у разі настання екстреного випадку з пацієнтом - ОСОБА_1 , її телефон - НОМЕР_5 (а.с.107);

даними заяви ОСОБА_3 від 03 березня 2015 року на ім`я головного лікаря 4 МКЛ на одержання дозволу на лікування у поліклініці за місцем проживання. Як вказано у зазначеній заяві, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_5 , прописаний за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.109);

даними листа Полтавської місцевої прокуратури від 01 грудня 2018 року №125-13815.18, яким дозвіл на видачу трупа ОСОБА_3 з Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи надано ОСОБА_1 (а.с.153, зворот);

даними заяви ОСОБА_2 до Полтавського ВП ГУНП України в Полтавській області від 18 грудня 2018 року, у якій вона просила працівників поліції провести бесіду профілактичного характеру з співмешканкою її батька ОСОБА_1 , оскільки вона створює перешкоди по користуванню гаражним приміщенням за адресою: АДРЕСА_7 та належним йому автомобілем «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 154, зворот);

письмовими поясненнями ОСОБА_2 на ім`я начальника Полтавського ВП ГУНП України в Полтавській області, у яких вона вказала, що протягом останніх двох тижнів виникають спірні питання з співмешканкою її померлого батька ОСОБА_1 з приводу користування автомобілем «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 156);

даними довідки від 08 серпня 2014 року, виданої ОСОБА_3 АТ «Банк Ренесанс Капітал» про відсутність заборгованості за кредитним договором №0 від 16 грудня 2013 року. Довідка адресована ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 158);

даними листа АТ «Дельта Банк» на адресу ОСОБА_3 з повідомленням про перегляд тарифного пакету за користування платіжною карткою з 01 січня 2012 року. Лист адресований ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 159);

даними квитанції для здійснення ОСОБА_3 оплати за картковим кредитом АТ «Дельта Банк», у якій адреса платника вказана: АДРЕСА_5 (а.с. 160).

Наведеними доказами в їх сукупності підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 , ведення ними спільного господарства та наявності у них спільного бюджету, спільного придбання майна, проведення ремонту квартири. При цьому за декілька днів до смерті у декларації про вибір сімейного лікаря як його довірену особу ОСОБА_3 зазначав саме ОСОБА_1 , а не будь-яку іншу особу - дочку ОСОБА_2 чи колишню дружину ОСОБА_14 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , які проживають по сусідству з позивачем, а тому мали можливість майже щодня спостерігати взаємовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , суду пояснювали, що вони спілкувались один з одним саме як сім`я, піклувались один про одного, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, спільно вирішували питання, які виникали.

Суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які суду пояснили, що часто бачили ОСОБА_3 по АДРЕСА_6 , оскільки відвідування власником належного йому житла, відвідування членів сім`ї, які проживають у належному йому житлі за адресою: АДРЕСА_6 , не свідчить про його проживання також у вказаному житлі.

Показання свідка ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_3 більшу частину часу жив у належній йому квартирі по АДРЕСА_6 , а решту часу - у ОСОБА_1 та ОСОБА_14 суперечать вказаним вище доказам у їх сукупності.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що у неї було враження, що ОСОБА_3 , ОСОБА_14 та їхня дочка ОСОБА_22 , яких вона бачила час від часу на дачі, - нормальна сім`я. Але сідок не знає з ким саме проживав ОСОБА_3 .

Суд також не бере до уваги показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_3 хотів помиритися з колишньою дружиною, оскільки жоден з них не повідомив про те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_14 примирення відбулося та що вони почали проживати разом як сім`я. Наявність таких нереалізованих намірів не спростовує факту проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 однією сім`єю.

Квитанції про оплату ОСОБА_3 комунальних послуг, одержаних за адресою: АДРЕСА_6 , суд також не бере до уваги, оскільки утримання власником належного йому житла, в тому числі і через оплату комунальних послуг, є його обов`язком незалежно від місця його фактичного проживання. Така оплата свідчить лише про виконання ОСОБА_3 вказаного обов`язку, але не може свідчити про його проживання за вказаною адресою.

Сімейний кодекс України від 10 січня 2002 р. № 2947-III набув чинності з 1 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції), норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 1 січня 2004 року, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що не припинилися після набуття ним чинності.

Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР, який регулював сімейні правовідносини до 01 січня 2004 року, передбачав, що права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року не мало будь-яких правових наслідків, не породжувало прав та обов`язків між ними.

Тому підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період до 01 січня 2004 року відсутні.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Таким чином, зважаючи на наявність достатніх доказів, суд приходить до висновку про необхідність позовну вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити частково, а саме: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2018 року.

Також судом встановлено, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбано автомобіль «RENAULT SANDERO», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого 11 січня 2017 року ТСЦ 5341, власником вказаного автомобіля є ОСОБА_3 .

Яксудом вже встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали спільний бюджет. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що автомобіль придбано за їх спільні кошти.

Жодного доказу, з якого б вбачалось чи використовувались для придбання даного автомобіля кошти, отримані відповідачем від продажу належного йому іншого автомобіля, їх розміру, тощо, сторонами до матеріалів справи додано не було.

Факт отримання померлим ОСОБА_3 в борг коштів у розмірі 2000 доларів США для придбання автомобіля належними доказами не підтверджується.

Як встановлено судом, розписки про одержання грошей в борг ОСОБА_3 не давав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦПК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 218 ЦПК України передбачені правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину, зокрема недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

ОСОБА_1 факт отримання ОСОБА_3 від чоловіка ОСОБА_2 коштів в розмірі 2000 доларів США в борг заперечує.

На підставі викладеного показання свідків про одержання ОСОБА_3 в борг 2000 доларів США у чоловіка відповідача ОСОБА_23 не є допустимими доказами згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України, яка передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Тому автомобіль, придбаний під час ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, проведення ними спільних витрат на придбання майна, є об`єктом їх спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність визнати за позивачем право власності на 1/2 частину автомобіля «RENAULT SANDERO», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З цих підстав позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати позивача складаються з витрат на оплату судового збору при зверненні з позовом до суду у розмірі 1733 грн., із яких за позовну вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю - 768 грн. 40 коп., за позовну вимогу про визнання права власності - 964 грн. 60 коп.

У зв`язку з частковим задоволенням позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю в частині періоду спільного проживання сплачений позивачем за цією позовною вимогою судовий збір підлягає відшкодуванню пропорційно до задоволення даної вимоги, а саме у розмірі 384 грн. 20 коп. (768 грн. 40 коп. / 2).

Оскільки позовна вимога про визнання права власності судом задоволена в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір за даною вимогою у розмірі 964 грн. 60 коп. підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1348 грн. 80 коп. (384 грн. 20 коп. + 964 грн. 60 коп.).

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в період з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2018 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «RENAULT SANDERO», 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1348 грн. 80 коп. (одна тисяча триста сорок вісім гривень вісімдесят копійок) на відшкодування понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ,

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Повний текст рішення виготовлено 17 липня 2019 року.

Головуючий О.А.Самсонова

10.07.2019