АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року

м. Чернівці

справа №715/859/16

провадження 822/764/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Григорчак Ю.П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов мотивовано тим, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 600 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вказувала на те, що визначений судом розмір аліментів на утримання дитини є недостатнім для створення дитині необхідних умов для її всебічного розвитку.

Просила суд, змінити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року та стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 2000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, в позові посилалась на те, що на даний час її донька проходить ортодонтичне лікування, вартість якого складає 50 000 гривень, а тому просила стягнути з відповідача на її користь 25 000 гривень додаткових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2019 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, який визначений рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на ортодонтичне лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано ти, що визначений рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600 гривень щомісячно, не є достатнім для належного утримання, виховання, навчання, психологічного та фізичного розвитку дитини.

Задовольняючи позов в частині стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування в розмірі 25 000 гривень, суд виходив з того, що позивачка належними та допустимими доказами довела як розмір додаткових витрат у зв`язку з ортодентичним лікуванням дитини, так і факт оплати таких витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, всупереч вимогам закону, без законних підстав, при відсутності належних та допустимих доказів, а також не даючи належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, задовольнив частково позовні вимоги, стягнувши аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 гривень щомісячно.

Суд першої інстанції при визначенні розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину не врахував обставин, що мають істотне значення, які повинні враховуватись при визначенні судом такого розміру,зокрема,не враховано матеріальний та сімейний стан відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що аргументи ОСОБА_2 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом установлено, що 07 червня 2010 року розірвано шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу в них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 600 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Із довідки №1526 від 15 квітня 2019 року, виданої Глибоцьким виконавчим комітетом вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 і на її утриманні перебуває донька - ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до довідки від 15 квітня 2019 року, виданої ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , 2006 року народження, проходить ортодонтичне лікування, вартість якого складає 50 000 гривень.

Згідно квитанцій про оплату лікування від: 12 квітня 2019 року, 15 квітня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 17 квітня 2019 року та 18 квітня 2019 року ОСОБА_1 оплатила лікування дитини, загальна вартість якого складає 50 000 гривень.

Із консультативного висновку спеціаліста ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» від 06 травня 2019 року, у відповідача ОСОБА_2 діагностовано захворювання опорно-рухової системи.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позов в частині зміни розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення попереднього судового рішення матеріальний стан позивача та дитини погіршився, а розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позов в частині стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування малолітньої доньки в розмірі 2 500 гривень, суд прийшов до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довела як розмір додаткових витрат у зв`язку у зв`язку з лікуванням малолітньої дитини, так і факт оплати таких витрат.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з таким висновком суду.

Так, за змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, у редакція, яка є чинною на час вирішення спору, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З огляду на встановлений Законом України «Про держаний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Розмір стягуваних з відповідача аліментів по 600 гривень, щомісячно на утримання доньки є нижчим, ніж встановлений законом мінімум, а тому суд першої інстанції обґрунтовано в оскаржуваному рішенні зазначив, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини, не забезпечує належного рівня життя дитини, а саме, необхідного харчування, медичного догляду, лікування, навчання тощо.

Ураховуючи встановлені судом обставини, що стосуються матеріального стану відповідача, стану його здоров`я, розміру витрат, які несе позивач на утримання дитини, виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і батька, суд першої інстанції, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню до 1500 гривень.

Посилання заявника на те, що судом першої інстанції не взято до уваги його матеріальний стан, оскільки в нього на утриманні перебуває також малолітня дитина від другого шлюбу є безпідставними, оскільки він як батько, який є молодою та працездатною особою, має обов`язок щодо належного забезпечення своєї дитини. Крім того, визначений судом розмір аліментів не є значним, відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування малолітньої доньки в сумі 25000 гривень, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За положеннями вищевказаної статті передбачено, що доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

У п. 18 постанови №3 Пленуму "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України зазначив, що необхідно звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач зобов`язана довести в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалась як на підставу позову.

Однак, в порушення положень ст. ст. 12, 81, 263, 264 ЦПК України, суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини, що мають значення для правильного вирішення справи щодо розміру додаткових витрат на дитину, та не надав правильної оцінки наявним у справі доказам щодо цього питання.

В підтвердження вимог про стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування доньки позивач надала довідку від 15 квітня 2019 року, яка видана фізичною особою-підприємцем Кушкою 1.1., в якій зазначено, що ОСОБА_3 , 2006 року народження, дійсно проходить ортодонтичне лікування, вартість якого складає 50 тисяч гривень.

Однак, позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме ця особа як фізична особа - підприємець займається саме такою діяльністю і має відповідні дозволи та освіту щодо надання таких лікувальних послуг і такої їх вартості.

Також не надано жодних доказів в підтвердження того, що дитина потребує такого лікування і воно для неї є необхідним (діагнози, що підтверджені компетентними медичними установами; витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписки з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Крім того, позивач не скористалася можливістю проведення ортодонтичного лікування за програмою у галузі охорони здоров`я, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, видатки на які здійснюються з держаного бюджету.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2011 року №501, якою затверджено перелік закладів охорони здоров`я та програм у галузі хорони здоров`я, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, видатки на які здійснюються з державного бюджету, навчально-лікувальний центр «Університетська клініка» Вищого державного навчального закладу України «Буковинський Державний медичний університет» м. Чернівці, входить до переліку закладів охорони здоров`я, який забезпечує виконання програми у галузі охорони здоров`я з державного бюджету.

Суд першої інстанції не врахував зазначених вище обставин і прийшов до помилкового висновку, задовольнивши позов в цій частині.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25 000 гривень, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 600 гривень на дитину щомісячно.

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини з 600 гривень на 2000 гривень та стягнення додаткових витрат в розмірі 25 000 гривень.

Отже, ціна позову складає 41 800 гривень (1400 сума на яку збільшуються аліменти * 12 = 16800 +25000 =41800) .

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1 921 гривню.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768 гривні).

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, що складає 1152 гривень.

Згідно пункту 3 частини статті 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Рішенням суду першої інстанції розмір аліментів змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, та стягнуто додаткові витрати в розмірі 25 000 гривень, отже загальна сума задоволених позовних вимог становить 85,64 відсотків від ціни позову (900*12) +25000 )* 100 /41800)

А тому, з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 657 гривень 71 коп. (768*85,64/100) в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

З мотивувальної частини рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2019 року частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - скасовано та відмовлено в задоволенні позову в цій частині. В решті рішення суду першої інстанції залишено без мін.

Позивач, відповідно до Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.

В зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 на 25 000 гривень, що становить 59,81 відсотки ціни позову (25000*100/41800), а тому, з держави на користь ОСОБА_2 слід стягнути 689 гривень 01 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги (1152*59,81/100).

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням положень ч.10 ст.141 ЦПК України, з держави на користь ОСОБА_2 слід компенсувати 31 гривню 30 копійок (689,01-657,71) судових витрат понесених на оплату судового збору, за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 травня 2019 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 25 000 гривень скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на ортодонтичне лікування ОСОБА_3 відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без мін.

Компенсувати ОСОБА_2 31(тридцять одну) гривню 30 коп. судових витрат понесених на оплату судового збору, за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) О.О. Одинак

(підпис) Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: