Справа № 481/1012/19
Провадж.№ 6/481/8/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2019 р. Новобузький районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Філіпської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, подання головного державного виконавця Новобузького РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про розшук боржника ОСОБА_1 ,

з участю державного виконавця Станкевича В.О.,

встановив:

головний державний виконавець Новобузького РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Станкевич В.О. звернувся до суду з поданням, яким просить оголосити розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання зазначає, що у Новобузькому РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області на виконанні знаходиться виконавче провадження № 10493937 з примусового виконання виконавчого листа № 2-700, виданого 19 квітня 2012 року Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Боржником вказане рішення не виконується .10.12.2008 року виконавче провадження відкрито. 07.09.2018 року державним виконавчем винесено постанови: про арешт майна боржника, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, у праві виїзду за кордон, у праві керування транспортними засобами та у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Державним виконавцем скеровані запити у відповідні реєструючи органи (Регіональний сервісний центр МВС у Миколаївській області, ОКП, "БТІ та ЕО", Управління Держкомзему у Миколаївській області, ДПС України, ПФ України ) для перевірки майнового стану боржника, проте отримано відповідь, про відсутність у боржника на праві власності рухомого та нерухомого майна, відсутня інформація про отримання будь-якого доходу.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 01.07.2019 року, заборгованість, станом на 01.07.2019 рокустановить 99440,39 грн.

Представник заявника Новобузького РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області у судовому засіданні вирішення питання про оголошення розшуку боржника залишив на розсуд суду.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, доводи подання, заслухавши думку державного виконавця, суд вважає, що подання начальника Новобузького РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області про розшук боржника до задоволення не підлягає, виходячи із таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Новобузькому РВ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження ВП №10493937 з виконання виконавчого листа №2-700, виданого 08.12.2008 Новобузьким районним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти за один місяць на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 167,10 гривень.

Державним виконавцем 10.12.2008 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яку направлено боржнику, проте будь-які докази отримання останнім такої постанови при матеріалах виконавчого провадження відсутні.

З оглянутих документів, доданих до подання вбачається, що державним виконавцем в ході виконання виконавчого документу було винесено постанови від 07.09.2018 року: арешт майна боржника, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Також, державним виконавцем скеровано інформаційний запит про зареєстрвоані за боржником транспортні засоби, про перетин ним державного кордону України, до Пенсійного фонду України та до Державної фіскальної служби України.

Таким чином наведене свідчить про те що, державний виконавець здійснював заходи щодо встановлення майна боржника, однак такі не мають правового відношення до вирішення питання розшуку самого боржника як фізичної особи. Розшук майна боржника врегульовано ч.2 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», а розшук боржника - ч.1 ст.36 даного Закону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України«Про виконавчепровадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок визначені виконавчим документом.

Згідно із ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до ч.1 ст.438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Таким чином, аналізуючи зазначені вище норми Закону, судом встановлено, що перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, державний виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання /перебування/ боржника.

В матеріалах подання відсутні будь-які докази на підтвердження того, що державним виконавцем були вжиті хоча би якісь заходи по встановленні місця проживання чи перебування боржника, у тому числі здійснення запиту до Департаменту інформаційних технологій УМВС України щодо витребування інформації про те, чи перебуває боржник на обліку в органах внутрішніх справ; чи не оголошувався він у розшук, а також відомості з приводу перебування його в місцях позбавлення волі; витребування інформації з ДРАЦС щодо щодо внесення змін у будь-які актові записи боржника (одруження, зміна прізвища, смерть), відомості адреснодовідкового бюро про місце реєстрації, оскільки таке могло бути ним змінене, зрештою привід боржника, та витребування інших відомостей щодо встановлення місця перебування боржника.

Акти державного виконавця, складені ним 06.09.2018 року та 18.07.2019 року, та наявні при матеріалах виконавчого провадження, суд до уваги не бере, оскільки такі складені з порушенням, так як у них відсутні підписи двох свідків про відсутність боржника за місцем проживання. Більше того, у самому акті державним виконавцем зазначено, що метою виїзду виконавця за місцем проживання боржника було встановлення наявності майна останнього, а не встановлення місця перебування боржника.

Окрім того, державним виконавцем не надано будь-яких належних доказів про отримання боржником виклику до виконавчої служби, попередження про кримінальну відповідальність та його ухилення від явки.

Судом встановлено, що державним виконавцем не були вжиті всі необхідні заходи, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою встановлення місця перебування боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, вважати боржника належно повідомленим про відкриття виконавчого провадження та зробити висновок про його ухилення від виконання судового рішення, з аналізу та оцінки тих доказів, які долучені до матеріалів подання, суд не має мжливості.

Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи.

Тому, враховуючи вищевикладене та той факт, що державним виконавцем не надано суду доказів про ухилення боржника від виконання зобов`язання та не надано доказів того, що вжиті ним заходи на предмет встановлення місця перебування чи проживання боржника були достатніми і вичерпними, в задоволенні подання слід відмовити, що не позбавляє державного виконавця права повторного звернення до суду з аналогічним поданням за умови вичерпання всіх передбачених законом заходів, направлених на встановлення місця знаходження боржника.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд зазначає, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України", за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Керуючись ст.ст.258-260, 353, 354, 438 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні подання головного державного виконавця Новобузького РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області про розшук боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25.07.2019 року.

Суддя І.І.Ціпивко