Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 555/555/14-ц

провадження № 61-29181св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: - ОСОБА_2 , Бистрицька сільська рада Березнівського району Рівненської області, Комунальне підприємство «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації»,

третя особа - Реєстраційна служба Березнівського районного управління юстиції Березнівського району Рівненської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 07 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Григоренка М. П., Сачука В. І., Єремейчука С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області (далі - Бистрицька сільська рада), Комунального підприємства «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації»), третя особа - Реєстраційна служба Березнівського районного управління юстиції Березнівського району Рівненської області, про визнання протиправними та скасування рішень і свідоцтва про право власності.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 самочинно здійснив будівництво гаража та літньої кухні на АДРЕСА_1 та протиправно оформив право власності на вказані об`єкти нерухомості. Указуючи на незаконність рішення виконавчого комітету Бистрицької сільської ради від 29 листопада 2012 року № 89 та виданого на його підставі 30 листопада 2013 року тим же виконкомом свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок із надвірними будівлями за вищевказаною адресою, позивач посилався на те, що судовим рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2013 року у справі № 1701/2096/12 було визнано протиправними та скасовано рішення Бистрицької сільської ради від 24 жовтня 2011 року № 103 та від 07 вересня 2012 року № 186, у частині щодо виготовлення проекту землеустрою, затвердження проектної документації та виділення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, визнано недійсним та скасовано державний акт серії НОМЕР_1 від 01 жовтня 2012 року на право власності ОСОБА_2 , на земельну ділянку на АДРЕСА_1 .

Вважав, що ОСОБА_2 та Бистрицькою сільською радою при оформленні права власності на самочинне будівництво взято до уваги зазначені незаконні документи щодо вищезазначеної земельної ділянки, а також не дотримано вимог статті 376 ЦК України, оскільки визнання права власності на таке будівництво порушує його права, зокрема, володіння та користування частиною земельної ділянки, на якій знаходяться вказані будівлі.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Бистрицької сільської ради від 29 листопада 2012 року № 89, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на ім`я ОСОБА_2 виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради 30 листопада 2012 року серії НОМЕР_2 , рішення реєстратора КП «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації» від 30 листопада 2012 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований на АДРЕСА_1 , скасувати запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 30 листопада 2012 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований на АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Березнівського районного суду від 03 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними та скасовано рішення виконавчого комітету Бистрицької сільської ради від 29 листопада 2012 року № 89 про оформлення права власності на нерухоме майно в частині щодо ОСОБА_2 , свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на ім`я ОСОБА_2 виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради 30 листопада 2012 року серії НОМЕР_2 , рішення реєстратора КП «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації» від 30 листопада 2012 року про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 , скасовано запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 30 листопада 2012 року про реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 .

Рішення суду мотивоване тим, що зведені ОСОБА_2 гараж і літня кухня на земельній ділянці є самочинними, оскільки земельна ділянка для цього у встановленому законом порядку не виділялась, будівництво відбулося без відповідних дозволів та погоджень.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Березнівського районного суду від 03 жовтня 2014 року залишено без змін.

Апеляційний суд зазначив, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що рішення виконавчого комітету Бистрицької сільської ради №89 від 29 листопада 2012 року про оформлення права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 , самовільно зведене ним на земельній ділянці, яка йому для цього не виділялась та не вилучалась у попереднього власника (користувача) є незаконним та обґрунтовано його скасував, а також як наслідок скасував свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на це майно та запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Березнівського районного суду від 03 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 03 листопада 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що твердження позивача про те, що ОСОБА_2 збудував спірний будинок з надвірними будівлями на частині земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні та яку він успадкував після смерті матері, суд не прийняв до уваги, оскільки ці твердження спростовані матеріалами справи та ним не було надано доказів, на підтвердження права власності та/або користування вказаною земельною ділянкою.

Суд зазначив, що вказаний житловий будинок із господарськими будівлями на АДРЕСА_1 введений в експлуатацію та на нього видане свідоцтво про право власності. Будівництво житлового будинку з надвірними будівлями було належним чином оформлено у відповідності до статей 26, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того, суд першої інстанції вказав, що, оскільки правовстановлюючого документу (державного акту) ОСОБА_3 за життя не отримала, його державної реєстрації провести не встигла, відповідно ОСОБА_3 не набула права приватної власності на спірну земельну ділянку. За таких обставин спірна земельна ділянка не входила до складу спадщини, а тому ОСОБА_1 не успадкував зазначеної земельної ділянки.

Суд вважав, що приймаючи рішення від 29 листопада 2012 № 89 року за вказаних обставин Бистрицька сільська рада діяла в межах компетенції та на підставі чинного законодавства, положень про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", у зв`язку з чим оскаржуване рішення не підлягає скасуванню, відповідно не може бути скасоване також видане свідоцтво про право власності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 07 вересня 2017 року рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Бистрицької сільської ради № 89 від 29 листопада 2012 року щодо оформлення права власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 - житловий будинок, що знаходиться на АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_2 30 листопада 2012 року виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради.

Скасовано рішення реєстратора КП «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації» від 30 листопада 2012 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований на АДРЕСА_1 ., а також відповідний запис у реєстрі прав власності на нерухоме майно, який було вчинено на підставі вищевказаного рішення реєстратора.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки рішення виконавчого комітету Бистрицької сільської ради від 29 листопада 2012 року № 89, щодо оформлення права власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , було прийнято на підставі рішень Бистрицької сільської ради про передачу останньому у власність земельної ділянки за вищевказаною адресою, які пізніше в судовому порядку були визнані незаконними, тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі. Визнання судом незаконним одного рішення органу місцевого самоврядування є наслідком визнання незаконним і всіх наступних рішень вказаного органу, які були прийняті на підставі попереднього незаконного рішення.

При цьому апеляційним судом було зазначено, що ОСОБА_2 не надав належні та допустимі докази, які свідчили б, що житловий будинок, площею 22,8 кв. м та гараж, ним було збудовано на земельній ділянці в АДРЕСА_1 , з дозволу матері ОСОБА_3 , чи позивача, для власних потреб.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області - Рицька І .В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення Апеляційного суду Рівненської області від 07 вересня 2017 року та залишити в силі рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2017 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки усім наявним у справі доказам та висновкам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зроблених в ухвалі від 21 січня 2015 року, де зазначено, що спірна земельна ділянка не є спадщиною, свідоцтво про право власності на будинок отримано у встановленому законом порядку, будинок не є самочинним. Заявник зазначає, що Апеляційний суд Рівненської області ігнорує висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року у цій справі та стверджує, що спірна земельна ділянка не була спадщиною і ніколи не була у користуванні ОСОБА_1 , а це були землі житлової та громадської забудови села.

Зазначає, що рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2016 року у справі №555/841/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, у задоволенні позову та визнанні права власності на цю спірну ділянку за ОСОБА_1 відмовлено.

Наголошує, що будівництво ОСОБА_2 , розпочате у 2006 році за життя його матері, ОСОБА_3 , було належним чином оформлено у відповідності до статей 26, 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», а ОСОБА_1 з питаннями про виділення йому земельної ділянки до сільської ради не звертався.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Боротюк О. О. подав заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначив, що ОСОБА_2 з позовом про визнання права власності на самочинно зведені споруди не звертався, спірна земельна ділянка, на якій дані споруди зведені - йому не належить.

Посилається на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2013 року у справі № 1701/2096/12, на обставини, встановлені ним та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 16 травня 2017 року про визнання за ОСОБА_1 права на завершення приватизації у порядку спадкування.

Зазначає, що спірна земельна ділянка ще при житті ОСОБА_3 набула ознак об`єкта права власності, оскільки була сформованою (у розумінні статей 79, 79-1 Земельного Кодексу України), тому усі права ОСОБА_3 , які вона мала на зазначену земельну ділянку відповідно до положень статті 1218 Цивільного Кодексу України перейшли до ОСОБА_1 як єдиного спадкоємця за заповітом.

Просив відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними братами.

За життя їх матері - ОСОБА_3 рішенням Бистрицької сільської ради від 24 липня 2008 року їй у власність було виділено земельну ділянку площею 0,25 га, на якій розташовано належний їй будинок, однак право власності на зазначену земельну ділянку, ОСОБА_3 не встигла оформити у зв`язку із смертю.

З виділеної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,25 га Бистрицька сільська рада рішенням «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» від 24 жовтня 2011 року передала земельну ділянку площею 0,1306 га ОСОБА_2 , при цьому своє рішення від 24 липня 2008 року не змінювала.

На вказаній земельній ділянці відповідач ОСОБА_2 збудував житловий будинок з надвірними будівлями.

29 листопада 2012 року Виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради прийнято рішення № 89 про оформлення права власності на житловий будинок із надвірними будівлями на АДРЕСА_1 - за ОСОБА_2 .

На підставі рішення виконавчого комітету Бистрицької сільської ради від 29 листопада 2012 року № 89, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 листопада 2014 року серії НОМЕР_2 , відповідно до якого йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 .

Згідно із витягом про державну реєстрацію прав від 30 листопада 2012 року № 36494642 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 30 листопада 2011 року та рішення № 89 від 29 листопада 2012 року проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок із надвірними будівлями на АДРЕСА_1 .

Рішенням Березнівського районного суду від 01 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Бистрицької сільської ради від 24 жовтня 2011 року про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою, рішення Бистрицької сільської ради від 07 вересня 2012 року про відведення земельної ділянки площею 0,1306 га в АДРЕСА_1 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 01 жовтня 2012 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений

цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно із положеннями статті 380 ЦК житловий будинок як об`єкт права власності - це будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Стаття 383 ЦК надає власникові житлового будинку право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, забороняючи використовувати його для промислового виробництва.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 указував на те, що відповідач збудував спірний будинок із надвірними будівлями на частині земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні та яку він успадкував після смерті матері. На підтвердження цих обставин у матеріалах справи не містяться документи про успадкування позивачем спірної земельної ділянки або набуття ним на інших підставах права власності на вказану земельну ділянку.

Натомість, на момент винесення рішення апеляційним судом, до матеріалів справи були долучені рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 04 березня 2016 року про відмову у визнанні за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку у порядку спадкування та рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 07 лютого 2017 року про відмову ОСОБА_1 у визнанні права на завершення приватизації, що свідчать про відсутність у ОСОБА_1 на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції права власності на спірну земельну ділянку.

Визнання недійсним державного акту на земельну ділянку не може бути підставою для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Земельна ділянка та житловий будинок є самостійними об`єктами права власності, на кожен з яких видається окремий правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності. Правовстановлюючим документом на земельну ділянку є державний акт, виданий у передбаченому законом порядку, а на житловий будинок - свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Оскільки на житловий будинок із надвірними будівлями на АДРЕСА_1 видано свідоцтво про право власності, тому цей об`єкт нерухомості введений в експлуатацію, а його будівництво здійснено відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_2 отримав право приватної власності на цей житловий будинок, яке захищається статтею 41 Конституції України, статтями 16, 317, 319, 321 ЦК України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано правову оцінку спірним правовідносинам та встановлено обставини, що мають значення для справи, а саме: відсутність у діях Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області протиправної поведінки при видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та відсутність у позивача, ОСОБА_1 , правовстановлюючих документів на земельну ділянку за вказаною адресою. А тому суд першої інстанції правильно вважав, що підстав для визнання недійсним правовстановлюючих документів на житловий будинок немає.

Скасовуючи рішення першої інстанції апеляційний суд зазначив, що до ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_3 , перейшло право користування спірною земельною ділянкою, а також право на отримання відповідних документів, що підтверджують право власності на цю земельну ділянку. Колегія апеляційного суду зробила висновок про те, що визнання недійсним державного акту на право власності на землю є підставою для скасування та визнання незаконними всіх наступних рішень, що прийняті на підставі попереднього.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна оскільки вони зроблені лише на підставі рішення суду про визнання недійсним державного акту на землю, яке ухвалене з мотивів наявності у ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_3 , права на отримання державного акту на право власності на земельну ділянку.

При цьому судом апеляційної інстанції не враховано те, що будівництво спірного будинку із надвірними спорудами розпочалося за життя матері позивача та відповідача, якій була виділена земельна ділянка під вказаними об`єктами для будівництва та обслуговування житлового будинку. Отже, спірне нерухоме майно збудоване на земельній ділянці відповідного цільового призначення, за згоди особи, якій вона передавалася у власність, тому відсутні підстави для скасування правовстановлюючих документів на спірні об`єкти.

Оскільки спірний будинок із надвірними спорудами не є самочинним будівництвом, тому відсутні підстави для позбавлення власника права власності на ці об`єкти нерухомості.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону й помилково скасовано апеляційним судом.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У частиніпершій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні касаційної скарги Бистрицькою сільською радою Березнівського району Рівненської області було сплачено 768 грн судового збору, що підтверджується доданою до касаційної скарги квитанцією, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області, оскільки колегія суддів залишає у силі рішення суду першої інстанції, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 07 вересня 2017 року скасувати, рішення Березнівського районного суду від 03 жовтня 2014 року залишити в силі.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області судові витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк