Справа № 645/5510/15-ц
Провадження № 2/645/48/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань Гурської С.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Трофименко Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик Олексій Вікторович, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, Харківське міське управління юстиції Харківської області про визнання недійсною довіреності та скасування її реєстрації, визнання недійсним договору дарування та скасування реєстрації права власності, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_4 через свого представника - адвоката Герасименя О.Ю. звернулась до суду із вищевказаним позовом, яким просила визнати недійсним довіреність від 10.07.2014 року, посвідчену Приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. за реєстровим №351; скасувати в Єдиному реєстрі довіреності реєстрацію вищевказаної довіреності від 10.07.2014 року; визнати недійсним договір дарування від 28.07.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстрованим №1135; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14731395 від 28.07.2014 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №6474433 про право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 за договором дарування від 28.07.2014 року, посвідченого Приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. за реєстровим №1135.

В обґрунтування позову зазначалося, що ОСОБА_4 , громадянка США, та згідно договору дарування від 05.02.2002 року, є власницею квартири АДРЕСА_1 . За цим договором дарування дарувальниками виступили: батько позивачки ОСОБА_5 , її мати ОСОБА_6 , брат ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . У травні 2015 року, приїхавши до України, ОСОБА_4 вирішила продати квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності. Під час збору документів для продажу квартири, їй стало відомо, що згідно договору дарування від 28.07.2014 року, посвідченого Приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А., ОСОБА_4 , нібито, подарувала належну їй квартиру АДРЕСА_1 , своєму батькові ОСОБА_5 . Зі змісту вказаного договору вбачається, що від імені дарувальника, ОСОБА_7 , виступає її брат, ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від 10.07.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Луцького РНО Волинської області Сушиком О.В. за реєстровим №351. У договорі також зазначалося, що квартира належить дарувальнику на підставі договору дарування від 05.08.2002 року, дублікат якого виданий Першою Харківською державною нотаріальною конторою. Договір дарування від 28.07.2014 року та довіреність від 10.07.2014 року є недійсними, оскільки ОСОБА_4 ніколи не уповноважувала свого брата, ОСОБА_3 , укладати від її імені будьякі договори, зокрема, договір дарування квартири АДРЕСА_1 . Довіреність від 10.07.2014 року ОСОБА_4 не видавала. Більш того, 10.07.2014 року, в день оформлення довіреності, позивач не перебувала на території України, а знаходилася на території США. Також у договорі дарування вказаний податковий номер ОСОБА_7 - НОМЕР_1 , який не належить позивачці, оскільки свій податковий номер - НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримала лише 22.05.2015 року. ОСОБА_4 не мала наміру дарувати свою квартиру ані батьку, ані брату, договір дарування не укладала, нікого на це не уповноважувала та довіреність не видавала. Оскільки оспорювані довіреність та договір позивачка не підписувала та не укладала, то вони є недійсними в силу ст.ст.203,215 ЦК України. Також в позові зазначалося, що згідно ч.2ст.36 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Через вказані обставини ОСОБА_4 була вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі викладеного 19.06.2015 року до суду було подано відповідний позов.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, вказав, що його сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за договором дарування квартири від 05.08.2002 року набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 . В липні 2014 року його сестра ОСОБА_4 10.07.2014 року видала довіреність від 10.07.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Луцького РНО Волинської області Сушиком О.В. за реєстровим №351, якою уповноважила його подарувати належну їй квартиру АДРЕСА_1 їхньому батькові ОСОБА_5 Довіреність була складена в м. Луцьк, під час її виготовлення ОСОБА_3 присутній не був, а лише пізніше приїхав і забрав її у нотаріуса ОСОБА_8 , із сестрою він не бачився. 28.07.2014 року від імені своєї сестри ОСОБА_7 за довіреністю уклав із своїм батьком ОСОБА_5 договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. Відповідач ОСОБА_3 вказав, що діяв за законом, підстав для визнання довіреності та договору дарування квартири недійсними не вбачає.

Рішенням Фрунзенського районного суд м. Харкова від 08.02.2016 року позов було задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.05.2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.02.2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24.05.2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.03.2017 року справу було прийнято до провадження та призначено її до розгляду.

За клопотанням сторони відповідача ухвалою суду від 18.01.2018 року провадження по даній справі було зупинено для проведення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. Ухвалою суду від 10.07.2018 року провадження у справі було відновлено для відібрання експериментальних зразків почерку позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В судовому засіданні 28.09.2018 відібрані вільні експериментальні зразки почерку, а також для проведення експертизи долучено паперові носії почерку позивача.

Ухвалою суду від 07.11.2018 року провадження у справі було зупинено для проведення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

15.03.2019 року до суду надійшло повідомлення судового експерта Абросимова В.Г. від 01.03.2019 року №28116 про неможливість надання висновку. Ухвалою суду від 20.03.2019 року провадження у справі було відновлено та призначено справу до розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача Трофименко Р.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, навів нові доводи та міркування, які різняться від пояснень відповідача ОСОБА_3 .

Представник ОСОБА_9 пояснив, що позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не довела у суді, що її права порушені. Представник відповідача ОСОБА_9 вважає, що позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є тією особою, яка є власником квартири АДРЕСА_1 . Особа, яка набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору дарування посвідченого Першою Харківською державною нотаріальною конторою 05.08.2012 року, і особа, яка видала довіреність 10.07.2014 року посвідченої приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. за реєстровим №351, є однією і тією ж особою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З огляду на це довіреність від 10.07.2014 року, видана ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дійсною і повністю відповідає вимогам ЦК України. Крім того, згідно висновку судової почеркознавчої експертизи неможливо встановити, чи належить позивачу підпис в довіреності від 10.07.2014 року посвідченої приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. за реєстровим №351. Представник зазначив, що позивач могла незаконним шляхом перетнути кордон України та видати довіреність від 10.07.2014 року. Представник зазначив, що договір дарування від 28.07.2014 року є дійсним, підстав визнавати його недійсним немає.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили розглядати справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положення ст.ст. 11, 15 ЦК України визначають, що цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в Україні в Харківські області в місті Харкові народилася ОСОБА_12 , батьком якої є ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 .

Вказані свідоцтва про народження вказують, що позивач та відповідач є братом та сестрою.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , видане повторно Київським відділом державної реєстрації актів цивільного станку Харківського МУЮ, ОСОБА_12 22.08.1992 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_13 та змінила прізвище на « ОСОБА_14 ».

За договором дарування від 05.08.2002 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 подарували, а ОСОБА_15 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 .

Матеріали справи містять копію паспорту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , період дії з 16.07.2001 року по 16.07.2011 року, №204959107. Номер даного паспорт, а також строк на який він видавався збігається із номером та строком дії, який був представлений Першій Харківській Державній нотаріальній конторі при укладанні договору купівлі-продажу від 05.08.2002 року квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією виписки з реєстру для реєстрації нотаріальних дій за №2-1843 від 0508.2002 року.

Зазначене свідчить, що власником квартири АДРЕСА_1 05.08.2002 року стала ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є позивачем у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ).

На запит суду Приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. були надані копії довіреності від 10.07.2014 року, реєстровий №351, та документів, які надавалися нотаріусу при її посвідченні.

Згідно довіреності від 10.07.2014 року, реєстровий №351, громадянка США ОСОБА_15 (паспорт НОМЕР_7 , виданий 20.02.2009 року Державним департаментом США), що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , уповноважила ОСОБА_3 , представляти її інтереси в органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях (їх структурних підрозділах) незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, в системі нотаріату тощо з усіх без винятку питань, пов`язаних з укладанням та підписанням договору дарування всієї належної їй квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , в тому числі при знятті заборони (арешту) на вищевказану квартиру.

При посвідченні довіреності нотаріусу було надано паспорт громадянки США на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження Ньюінгтон, США, номер паспорту НОМЕР_7 , строк дії паспорту з 20.02.2009 року по 19.02.2019 року.

Як вже встановлено судом, власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час має паспорт громадянина США із №487010032, період дії з 14.02.2012 року по 13.02.2022 року, яка є позивачем у справі.

В той же час, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_7 , виданий 20.02.2009 року Державним Департаментом Сполучених Штатів), не є власником квартири АДРЕСА_1 , та не могла надати довіреність на розпорядження нерухомим майном, яке їй не належить.

Крім того, за інформацією Державної прикордонної служби України, встановлено, що ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перетинала кордон України: 14.05.2012 року (в`їзд) - 20.05.2012 року (виїзд); 09.07.2012 року (в`їзд) - 21.07.2012 року (виїзд); 12.05.2015 року (в`їзд) - 25.05.2015 року (виїзд).

Отже, на час посвідчення Приватним нотаріусом Луцького нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. довіреності від 10.07.2014 року, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державний кордон України не перетинала.

Пояснення представника відповідача, що позивач могла незаконним шляхом перетнути кордон України та видати довіреність від 10.07.2014 року, суд розцінює як припущення, відповідних доказів щодо незаконного перетину кордону позивачем до суду не надано.

Стаття 81 ЦПК України вимагає від кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із договору дарування квартири від 28.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстрованим №1135, вбачається, що громадянка ОСОБА_16 ОСОБА_15 ,податковий номер НОМЕР_1 ,що проживає: АДРЕСА_3 , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Сушиком О.В., приватним нотаріусом Луцького НО Волинської області, 10.07.2014 року, реєстровим №351, діє ОСОБА_3 , подарував, а ОСОБА_5 , прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно Відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 05.08.2015 року, відповідно до яких ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має податковий номер - НОМЕР_1 , тоді як позивач ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має податковий номер - НОМЕР_2 , який вона отримала 22.05.2015 року. Тобто, на момент укладання договору дарування квартири від 28.07.2014року позивач ще не мала податкового номеру.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_8 ), який 28.07.2014 року склав заповіт, відповідно до якого заповідав ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належать на день смерті і на що він за законом має право.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.07.2015 року №40383960, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

Предметом спору у даній справі є недійсність правочинів - довіреності на розпорядження квартирою, виданої 10.07.2014 року на ім`я ОСОБА_3 , а також укладеного 28.07.2014 року на підставі цієї довіреності договору дарування квартири - з тих підстав, що позивач не підписувала довіреність, оскільки в момент її посвідчення нотаріусом не перебувала на території держави Україна та не могла знаходитись у нотаріуса Сушика ОСОБА_17 . ОСОБА_18 , а також що ОСОБА_3 не вправі був розпоряджатися її майном на власний розсуд.

Аналіз доказів, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень у судовому засіданні, дають підстави для висновку суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_7 про визнання недійсними довіреності від 10.07.2014 року, і договору дарування квартири від 28.07.2014 року, укладеного особою, яка не мала на це права, оскільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не видавала вищевказану довіреність, що, в свою чергу, свідчить про відсунуть наміру позивачки дарувати свою квартиру. Договір дарування квартири вона не укладала та нікого не уповноважувала на її продаж. Тоді як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зазначена у довіреності від 10.07.2014 року, не могла видавати довіреність, якою уповноважила ОСОБА_3 , представляти її інтереси в органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях (їх структурних підрозділах) незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, в системі нотаріату тощо з усіх без винятку питань, пов`язаних з укладанням та підписанням договору дарування всієї належної їй квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , оскільки не була власником даної квартири.

Як вбачається з повідомлення експерта №28116 від 01.03.2019 за наявними документами, надання висновку судово-почеркознавчої експертизи неможливо.

Згідно ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За ч.3ст.244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами. Основною метою довіреності є засвідчення факту уповноваження особи на вчинення певних юридичних дій. Натомість основною метою договору доручення є визначення умов такого уповноваження.

Відповідно дост.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Стаття 215 ЦК Українипередбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність паровичну прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність та підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не видавала та не могла видати довіреність від 10.07.2014 року, якою уповноважила ОСОБА_19 представляти її інтереси, пов`язані з укладанням та підписанням договору дарування всієї належної їй квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_20 . Дана довіреність була видана іншою особою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка не мала права її видавати, оскільки дана особа не була власником вказаної квартири.

Суд встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не мала наміру дарувати свою квартиру, договір дарування особисто не укладала, нікого на це не уповноважувала та відповідну довіреність не видавала.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Стороною відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, зокрема, що в липні 2014 року позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , незаконно перебувала на території держави Україна та видала 10.07.2014 року довіреність на розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини, на які сторони послалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні,суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик Олексій Вікторович, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, Харківське міське управління юстиції Харківської області про визнання недійсною довіреності та скасування її реєстрації, визнання недійсним договору дарування та скасування реєстрації права власності - задовольнити.

Визнати недійсною нотаріально посвідчену довіреність від 10 липня 2014 року, посвідчену Приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. за реєстровим № 351.

Скасувати в Єдиному реєстрі довіреностей реєстрацію довіреності від 10.07.2014, посвідчену приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушиком О.В. за реєстровим №351.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 28 липня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстровим № 1135.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 за договором дарування від 28.07.2014, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстровим №1135.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка США, Рівер кемп драйв,31 Ньюінгтон;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ;

третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна, місцезнаходження6 АДРЕСА_5 ;

третя особа Приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Сушик Олексій Вікторович, місцезнаходження: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення виготовлений 18.07.2019.

Суддя -