Справа № 450/2011/19 Провадження № 2/450/1265/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

за участю секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА», про стягнення заборгованості заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

13.06.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача та просить стягнути з на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 33 674,37 грн., середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що він з 26.07.2013 року працював електромеханіком з ліфтів у ДП «ЛДЗ «Лорта» та був звільнений з роботи 28.08.2018 року за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Однак при звільненні адміністрацією заводу не було проведено з позивачем повного розрахунку по заробітній платі, хоча останній робочий день він був на робочому місці. Заборгованість по заробітній платі за період з 01.04.2018 року по 28.08.2018 року становить 33674,37 грн. Оскільки дана заборгованість йому не виплачена і на час звернення до суду, просить стягнути також середній заробіток за весь час затримки з моменту звільнення до часу ухвалення рішення у справі у розмірі 50 845,90 грн.

Ухвалою суду від 18.06.2019 року по даній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що відповідач погоджується з позовними вимогами, однак вказаний позивачем розмір заборгованості по заробітній платі та розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної платив вказані позивачем без врахування сплати податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_1 з 26.07.2013 року по 28.08.2018 року працював електромеханіком з на Державному підприємстві Львівський Державний завод «ЛОРТА».

28.08.2018 року згідно наказу № 457к , ОСОБА_1 звільнено з посади за власним бажанням, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП, про що зроблено відповідний запис у його трудовій книжці.

Частиною 1 ст.94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Як підтверджується копією довідки № 226, виданої відповідачем 22.10.2018 року, заборгована заробітна плата ОСОБА_1 за період з квітня по серпень 2018 року становить 33674,37 грн.

Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У пункті п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідач не представив суду жодних доказів відсутності вини підприємства у невиплаті належних позивачу при звільненні сум.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п.8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до представленого позивачем розрахунку, та поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, розмір середньоденної заробітної плати позивача, виходячи з кількості відпрацьованих днів /29/, становить 267 грн.61 коп., а середній заробіток за весь період затримки розрахунку з моменту звільнення позивача до моменту ухвалення рішення у справі, який складає 218 робочих днів, становить 58338,98 грн. (267,61 грн. х 218 робочих днів).

Таким чином, на день ухвалення рішення фактична заборгованість по середньому заробітку за час затримки розрахунку перед позивачем становить 58338, 98 грн.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» (п.6) роз`яснив, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи вищенаведене, оскільки на день звільнення позивача відповідачем не проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, а також що представник відповідача в поданій заяві фактично визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що такі є підставними та підлягають до задоволення. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 33 674,37 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 28.08.2018р. по 11.07.2019р. у розмірі 58 338,98 грн., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 845,20 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, у відповідності до вимог п.2. ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. ст. 38, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 4, 10,81, 82, 133,141, 258-259, 263-265, 273, 274 279, 351-355, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» , , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 33 674, 37 грн.( тридцять три тисячі шістсот сімдесят чотири гривні 37 копійок) заборгованості по заробітній платі, та 58 338, 98 грн. ( п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять вісім гривень 98 копійок) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.08.2018р. по 11.07.2019р., провівши стягнення з цих сум податків та обов`язкових платежів відповідно до законодавства України.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 845,20 грн. понесених витрат зі сплати судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

СуддяМ. О. Кіпчарський