Березівський районний суд Одеської області
Справа № 518/1269/18
Провадження № 2/494/170/19
30 травня 2019 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,
при секретарі Козубенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області про продовження строку для відчуження іноземними громадянами земельної ділянки сільськогосподарського призначення,
Представник позивача звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 19 березня 1998 року ОСОБА_2 було отримано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,88 га, розташовану на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, виданий Ширяївською районною Радою народних депутатів. Вказана земельна ділянка отримана під час перебування позивачки в громадянстві України. 13 квітня 2005 року ОСОБА_2 набула громадянства Російської Федерації, втративши таким чином громадянство України. Річний термін щодо відчуження земельної ділянки для позивачки сплив, оскільки вона займалась низкою організаційно-побутових та соціальних питань, що необхідні для забезпечення існування сім`ї, що об`єктивно обґрунтовує поважність причини пропуску вказаного строку. Зважаючи на вищевикладене, представник позивачки просить суд задовольнити позов та продовжити ОСОБА_2 строк для відчуження вищевказаної земельної ділянки на один рік.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.
Заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позову.
Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності на землю відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 19 березня 1998 року та відповідно до витягу з Державного кадастру від 30 грудня 2015 року належить земельна ділянка площею 5.88 га, розташована на території Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на підставі розпорядження Ширяївської РДА Ради народних депутатів (а.с.13-14).
На час отримання державних актів на право приватної власності на землю позивачка була громадянкою України, однак 13 квітня 2005 року ОСОБА_2 набула громадянства Російської Федерації, що підтверджується паспортом з особистим кодом № НОМЕР_2 (а.с.12).
Згідно з ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Частиною 5 ст. 22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства.
Також ч.2 ст. 81 цього Кодексу дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення.
Водночас ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження.
Так, згідно статті 81 цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Особливостей (уточнень) щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення особами, які отримали у власність ці ділянки за часів перебування у громадянстві України, а згодом змінили таке громадянство, статті 22, 81 та ін. Земельного кодексу України не містять.
Разом з тим слід зазначити, що статтею 145 цього Кодексу встановлено вимогу припинення права власності на земельну ділянку особи, якій земельна ділянка не може належати на праві власності.
Так, відповідно до статті 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду.
З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише тільки громадянину України.
Таким чином, після отримання в 2005 році громадянства Російської Федерації, позивачка повинна була протягом року відчужити належну їй земельну ділянку.
Однак як слідує з пояснень представника позивача в судовому засіданні, ОСОБА_2 , у встановлений законом строк не змогла здійснити відчуження належної їй земельної ділянки з причин, які об`єктивно перешкоджали вчиненню даного правочину щодо припинення цивільних прав та обов`язків відносно вказаного майна, а саме вона не мала змоги виконати вимогу чинного законодавства України щодо відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення у річний термін у зв`язку з зайняттям низкою організаційно-побутових та соціальних питань, що необхідні для забезпечення існування сім`ї, відсутністю регламентного порядку відчуження земель, ринку землі та далекою відстанню (більше тисячі кілометрів) між Ширяївським районом Одеської області і Краснодарським краєм РФ, подолання якої вимагає значних зусиль та матеріальних витрат.
Відповідно до пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, до набрання чинності законом про ринок земель не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.
На даний час закон про ринок земель не прийнятий, а тому наразі відсутнє законодавче врегулювання порядку відчуження земель з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», а також відсутній ринок земель вказаного цільового призначення.
Таким чином, враховуючи неврегульованість чинним законодавством правовідносин щодо продажу земельних ділянок товарного сільськогосподарського призначення, які є власністю позивача, як іноземця, який в терміни визначені чинним законодавством не зміг відчужити належні йому земельні ділянки, беручи до уваги, що законодавством не встановлено заборони на продовження строку для укладення договору відчуження земельної ділянки іноземцем, суд вважає, що продовження строку для укладення договору позивачем не суперечить діючому законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб.
На підставі викладеного, ст.ст. 41, 64 Конституції України, ст. 81, 145,152 Земельного Кодексу України, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.81, 206, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України,
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно пункту 15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Катерино-Платонівська сільська рада Ширяївського району Одеської області, с. Катерино- Платонівка Ширяївського району Одеської області.

Суддя: