Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 2-8371/11

провадження № 61-14014 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник позивачів - ОСОБА_3 ,

відповідачі: акціонерне страхове товариство «Вексель», ОСОБА_4 , Моторне (транспортне) страхове бюро України,

представник Моторного (транспортного) страхового бюро України - Купар Ігор Юрійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Тернопільської області у складі колегії суддів: Бершадської Г. В., Міщія О. Я., Шевчук Г. М.

від 23 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до акціонерного страхового товариства (далі - АСТ) «Вексель», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП),

яка сталась 18 липня 2006 року з вини ОСОБА_4 , було пошкоджено належний ОСОБА_2 автомобіль «Renaut Trafik» 2/1 D, номерний знак

НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 отримала ушкодження здоров`я, перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, був порушений ритм її життя, вона зазнала фізичного болю та страждань, а тому просить стягнути завдану їй моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Автомобіль ними відремонтований, а вартість відновлювального ремонту автомобіля після ДТП, згідно висновку спеціаліста-товарознавця від 03 серпня 2006 року, складає 21 253,86 грн. АТС «Вексель», яка є страховиком цивільної відповідальності ОСОБА_4 перед третіми особами, згідно полісу

від 13 липня 2006 року, листом від 29 грудня 2006 року та листом

від 17 грудня 2008 року відмовила їм у виплаті страхової виплати

з посиланням на недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ДТП. Позивачі вважали, що дії АТС «Вексель» не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні ДТП

18 липня 2006 року згідно постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2007 року, у зв`язку з чим просили суд стягнути з АСТ «Вексель» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 21 253,86 грнматеріальної шкоди та на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн моральної шкоди.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 23 липня 2012 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 21 253,86 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 23 жовтня

2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2012 року скасовано у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь

ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2012 року та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (провадження № 6-43285 св 14).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

У травні 2015 року протокольною ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області до участі у справі залучено в якості співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_2 21 253,86 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 2 550,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2 450,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги до АСТ «Вексель» є погашеними, оскільки позов заявлений після спливу місячного строку з дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство АСТ «Вексель», а позивачі не звертались із заявами-вимогами про включення їх до реєстру кредиторів, тому обов`язки страховика АСТ «Вексель» у зв`язку з його ліквідацією прийняло на себе МТСБУ.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року апеляційну скаргу МТСБУ задоволено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року у частині стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_2 21 253,00 грн матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_1 - моральної шкоди у сумі 2 550,00 грн та судових витрат скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено

ОСОБА_2 у стягненні матеріальної шкоди та ОСОБА_1 у стягненні моральної шкоди.

У решті рішення суду залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивачі у порушення встановленого Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядку протягом встановленого місячного строку із заявами-вимогами про включення їх до реєстру кредиторів не зверталися ні до ліквідатора, ні до господарського суду, а умови для проведення регламентної виплати відповідачем за страховика, якого визнано банкрутом, відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 11 липня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу

№ 2-8371/11 із Тернопільського міськрайонного суду Хмельницької області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не встановив фактичних обставин справи та неправильно застосував до спірних правовідносин Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо неподання заяви у процедурі розпорядження майном боржника, норми ЦК України та статті 6,

13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У серпні 2016 року до суду касаційної інстанції від МТСБУ надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначало про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та просило відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати

або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки по договорах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналізуючи вказані норм права, обов`язок із виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а у разі недостатності коштів/майна на МТСБУ.

Згідно з пунктом 7 статті 51 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.

Відповідно до зазначеного Закону передбачено обов`язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Статтею 32 Закону України«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщоза результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Якщо ж майна банкрута вистачило для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, він вважається таким, що не має боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність (частина п`ята цієї статті).

Виходячи з наведеного, висновок про недостатність коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом, може бути зроблений після складання ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу і подання його до господарського суду та їх затвердження останнім.

Крім того, положеннями частин першої, другої статті 14 Закону України

«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), який також підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами (він є спеціальним і його положення є пріоритетними у цих правовідносинах), встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання або не заявлені взагалі не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

У силу частини п`ятої статті 31 цього Закону вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються і вважаються погашеними.

Ураховуючи, що МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також те, що позивачі із письмовою заявою до господарського суду з вимогами до боржника не зверталися, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для проведення регламентної виплати МТСБУ за страховика, якого визнано банкрутом.

Апеляційний суд розглянув дану справу, виходячи з наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не встановив фактичних обставин справи та неправильно застосував до спірних правовідносин Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо неподання заяви у процедурі розпорядження майном боржника не дають підстав для висновку, що апеляційний суд при розгляді даної справи неправильно застосував норми матеріального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують й не містять посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова