ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Херсон

справа № 649/714/17

провадження № 22-ц/819/885/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарПавловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2, наухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської областіу складі судді Соловйова В.В. від 29 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області про захист права власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом, зазначаючи про те, що у 2003 році було розпайоване майно сільськогосподарського товариства і йому у власність була передана частина нерухомого майна, яке за рішенням органу місцевого самоврядування було взяте на облік як безхазяйне.

Позивач просив визнати за ним право власності на спірне майно та визнати незаконним та скасувати рішення органу місцевого самоврядування в частині визнання цього майна безхазяйним.

13 березня 2019 року представником Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області заявлено клопотання про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області про захист права власності та визнання права власностідо вирішення справи № 649/622/17 за заявою Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, заінтересована особа - Великолепетиське відділення Новокаховської об`єднаної державної податкової інспекції про передачу безхазяйної речі у комунальну власність, що розглядається в Верховному Суді.

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 березня 2019 року заяву задоволено, провадження у справі зупинено на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 березня 2019 року скасувати, справу направити суду першої інстанції для продовження розгляду, зазначаючи про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов?язаний зупинити провадження у справі у разі об?єктивної неможливості розгляду цієї справи до розгляду іншої справи в порядку цивільного судочинства до набрання законної сили судового рішення в іншій справі, в той час, як постанова суду апеляційної інстанції в справі № 649/622/17 набрала законної сили і є чинною з моменту її прийняття.

У відзиві Князегригорівська сільська рада Великолепетиського району Херсонської області просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із положенням пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення першої інстанції не відповідає.

Пунктом шостим частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п.6 ч.1 ст.251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

За замістом ч. 3 ст. 210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті з підстав передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України не зупиняється.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Аналіз наведених норм свідчить, що підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження судових рішень у справі, оскільки ці рішення вже набрали законної сили.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України в редакції 2004 року підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у цій справі до вирішення справи, рішення в якій набрало законної сили, наведених положень процесуального закону не врахував, неправильно вказавши як підставу зупинення провадження у даній справі касаційне оскарження судового рішення у іншій справі.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд касаційною інстанцією справи про визнання за заявою Князегригорівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, заінтересована особа - Великолепетиське відділення Новокаховської об`єднаної державної податкової інспекції про передачу безхазяйної речі у комунальну власність унеможливлює вирішення спору у справі про захист права власності та визнання права власності в даній справі, і дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі.

Проте суд у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши іншу цивільну справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи передбачені ст. 210 ЦПК України.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд в порушення норм процесуального законодавства формально розглянув заяву про зупинення провадження у справі та дійшов неправильного висновку про її задоволення, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи до набрання законної сили рішення в іншій справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, з огляду на викладене вище, ухвала суду пергшшої інстанції підлягає скасуванню, яка постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства, справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 379 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 березня 2019 року про зупинення провадження у справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 26 липня 2019 року

Суддя Т.Г. Чорна