печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі журавель Я.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» про зняття арешту з автомобіля та визнання права власності на автомобіль

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд зняти арешт з транспортного засобу - Автобус РУТА 25 НОВА, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 ,та визнати на нього право власності позивача. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що, виконавши свої зобов`язання за договором фінансового лізингу, отримав вказаний автомобіль у власність і користувався ним до фактичного вилучення працівниками патрульної поліції на підставі постанови державного виконавця про розшук автомобіля у виконавчому провадженні. Зареєструвати у передбаченому законом порядку своє право власності на транспортний засіб позивач не встиг, оскільки на нього було накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду про накладення арешту у межах кримінального провадження стосовно працівників ТОВ «ЛК «ЕТАЛОН»

22.04. 2019 року у справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 1.07.2019р..

Від відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» 31.05.2019 року до суду надійшла заява, у якій представник просив задовольнити позовні вимоги, визнавши, що позивач належно виконав всі умови договору фінансового лізингу 001250 від 03 жовтня 2014 року, і, як наслідок, 16 жовтня 2018 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір купівлі-продажу №001250/01, на підставі якого Відповідач продав, а Позивач прийняв та оплатив предмет лізингу - Автобус РУТА 25 НОВА, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер

НОМЕР_3 ,

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності сторони позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі .

У судове засідання позивач, його представник, представники відповідачів не з`явилися. Враховуючи подані заяви по суті позову і з приводу процесуальних питань, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників розгляду в підготовчому судовому засіданні , які належним чином повідомлені про судове засідання.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Позивач та відповідач ТОВ «ЛК «ЕТАЛОН» уклали 3 жовтня 2014 року договір фінансового лізингу 001250, відповідно до пункту 11.2 якого лізингоодержувач (позивач) має право придбати у власність (викупити) предмет лізингу по його викупній (залишковій) вартості за окремо укладеним договором купівлі-продажу.

Відповідно до договору купівлі-продажу №001250/01 від 16 жовтня 2018 року, укладеного позивачем та відповідачем ТОВ «ЛК «ЕТАЛОН», останній як продавець зобов`язався передати належний йому транспортний засіб у власність покупцеві - позивачу, а він зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору .

За умовами пункту 1.3 договору купівлі-продажу №001250/01 від 16 жовтня 2018 року, товаром за даним договором є Автобус РУТА 25 НОВА, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер

НОМЕР_3 ,, який належить продавцю - ТОВ «ЛК «ЕТАЛОН» на праві власності, що ним гарантовано, і що по відношенню до товару на день укладення цього договору немає прав третіх осіб, а також товар не заходиться у заставі, під арештом, як вказано у пункті 1.4 згаданого договору.

Відповідач ТОВ «ЛК «ЕТАЛОН» як продавець був зобов`язаний, згідно з пунктом і 2.2, перехід права власності відбувається після підписання ними акту приймання-передачі транспортного засобу, який є невід`ємною частиною цього договору.

16 жовтня 2018 року ТОВ «ЛК ЕТАЛОН» та ОСОБА_1 підписали акт приймання-передачі транспортного засобу (автобуса ) № НОМЕР_4 /1, відповідно до пункту 2 якого, разом з автобусом відповідач передав, а позивач прийняв даний акт, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 від 5.11.2014р. та комплект ключів .

Відповідно до наданої Позивачу інформації, арешти на зазначений автотранспортний засіб був накладений на підставі Ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 19.12.2016р., Ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.04.2017р., Тернопільського міськрайонного суду від 11.05.2018р., та постановою приватного виконавця Корольова В.В. від 04.10.2018р. Згідно Ухвали Луцького міськрайонного суду від 28.04.2018р. накладений арешт на автобус в рамках кримінальної справи (№ 33 переліку в Ухвалі - автобус Рута 25 Нова, р/н НОМЕР_6 )

Також з інформації, що була надана Сервісним центром МВС у м. Києві, вбачається, що арешт на автобус був також накладений Печерським ВДВС РУЮ у м. Києві - 15.12.2016р., однак 09.08.2018р. - арешт був знятий.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України, власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власного волею.

Згідно з частиною першою ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Моментом набуття права власності за договором, згідно з вимогами частини першої ст. 334 ЦК України, у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг» у разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до іншої особи відповідні права та обов`язки лізингодавця за договором лізингу переходять до нового власника предмета лізингу. Предмет лізингу не може бути конфісковано, на нього не може бути накладено арешт у зв`язку з будь-якими діями або бездіяльністю лізингоодержувача (частина друга ст. 8 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувачу забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до норм частини першої, третьої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України.

За приписами частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Встановлено, що відповідач ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» визнав, що позивач належно виконав всі умови договору фінансового лізингу № 001250 від 03 жовтня 2014 року, 16 жовтня 2018 сторонами укладено договір купівлі-продажу №001250/01, на підставі якого Відповідач продав, а Позивач прийняв та оплатив предмет лізингу - Автобус РУТА 25 НОВА, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер

НОМЕР_3 . Зазначене також підтверджується наявними у матеріалах справи письмовим доказами.

Тобто право власності на транспортний засіб, який був предметом договору фінансового лізингу та предметом договору купівлі-продажу між сторонами, - Автобус РУТА 25 НОВА, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер

НОМЕР_3 , від ТОВ «ЛК «ЕТАЛОН» перейшло позивачу, хоча й не було належним чином зафіксовано у реєстраційних органах з незалежних від позивача причин. Тому також підлягає скасуванню накладений арешт на автомобіль.

Таким чином суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову і існування законних підстав для його задоволення.

Відповідно до частини першої ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню також сума судового збору у розмірі 3867 грн.

На підставі викладеного та керуючись , ст.ст. 1-16, 317, 319, 321, 328, 334, 391, 392 ЦК України ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 137, 141 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» про зняття арешту з автомобіля та визнання права власності на автомобіль задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Автобус РУТА 25 НОВА, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Скасувати арешт накладений на Автобус РУТА 25 НОВА, 2014 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» (, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, оф. 613) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3867 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту .

позивач : ОСОБА_1 : адреса проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач : Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ЕТАЛОН»: 01133, вул.. Кутузова, 18/7, офіс. 613, м. Київ

Дата складання повного тексту рішення 10.07.2019р.

Суддя Остапчук Т.В.