КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/8945/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сержанюка А.С., Сушко Л.П.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюакціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року про відмову у видачі дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення у справі за позовом комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк» (далі АТ «Укрсоцбанк» та/або Банк) звернулось із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у справі за вищевказаним позовом в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 3 644 305,20 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 травня 2012 року на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2010 року представником позивача отримано виконавчий лист по стягненню з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 3 644 305,20 грн., однак, як зазначено в заяві його було втрачено у зв`язку із звільненням головного юрисконсульта банку.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року відмовлено в задоволенні заяви.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Зауважує, неправомірні дії працівника Банку призвели до позбавлення можливості пред`явити виконавчий лист до примусового виконання.

Вважає, що обставини за яких було пропущено строк та втрачено виконавчий лист не залежали від Банку.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

В судове засідання належним чином повідомлені учасники процесу не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви Банку, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не вказано поважних причин поновленя пропущеного строку, а вирішення питань внутрішньої діяльності банку, є його виключною компетенцією, і не може створювати стягувачу жодних перешкод в реалізації права на звернення з заявою про примусове виконання виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно із п.п.17.4. п.17. ч.1 Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст.433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 29/4692 у розмірі 3 644 305,20 грн. та судові витрати в сумі 1 820,00 грн., а в задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

11 травня 2012 року на адресу представника позивача направлено один виконавчий лист (а.с. 115), який отримано 21 травня 2012 року, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 118).

Заява Банку про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання мотивована тим, що головний юрисконсульт ант ОСОБА_5 , який був відповідальний за супроводження в суді зазначеної справ звільнений із займаної посади, у АТ «Укрсоцбанк» відсутній виконавчий лист по зазначеній справі та його місцезнаходження не відомо.

Заявник вказує, що за заявою ОСОБА_5 виконавчий лист було надіслано поштою, та отримано останнім 21 травня 2012 року. Але по невідомим причинам у встановлений строк виконавчий лист не був поданий на примусове виконання тиа був втрачений.

Банк посилається на безвідповідальне відношення вищезазначеного працівника до виконання своїх обов`язків, як причину позбавлення можливості на пред`явлення виконавчого листа.

Колегія суддів зазначає, що цивільне процесуальне представництво - це такі юридичні відносини, за якими одна особа - представник виконує на підставі повноваження, наданого йому законом, статутом, положенням або договором, процесуальні дії в цивільному судочинстві на захист прав і охоронюваних законом інтересів іншої особи, державних і громадських інтересів.

Цивільний процесуальний представник - це особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах довірителя.

Посилання на неналежне виконання свої обов`язків представником не може бути підставою для поновлення строку, оскільки представник діяв від імені та в інтересах Банку, а тому суд першої інстанції правильно зазначив, що вирішення питань внутрішньої діяльності банку, є його виключною компетенцією, і не може створювати стягувачу жодних перешкод в реалізації права на звернення з заявою про примусове виконання виконавчого листа.

Таким чином, стягувач мав юридичну і фактичну можливість пред`явити виконавчий лист до виконання у встановленому законом порядку, а у випадку втрати оригіналу виконавчого документу звернутися до суду з відповідною заявою про видачу дубліката виконавчого документа, однак не зробив зазначеного.

Апеляційний суд доходить висновку, що стягувач з моменту отримання виконавчого документу протягом шести років не пред`явив його до примусового виконання, пропустивши строки його пред`явлення до виконання.

Посилання заявника на те, що виконавчий лист було втрачено працівником Банку є безпідставними, не являється поважною причиною для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов`язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки під час виконання рішення суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що у заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник не навів жодної поважної причин пропуску такого строку.

Щодо видачі дубліката виконавчого документа, апеляційний суд вважає, що суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності його втрати.

Таким чином, предметом доказування у даному випадку є факт втрати виконавчого листа.

Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження втрати виконавчого листа або посилань на обставини, за яких, коли і ким було втрачено виконавчий лист, всупереч положенню ст.81 ЦПК України заявник суду не навів.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є не обґрунтовані, оскільки не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, а вказані апелянтом обставини не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: