ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/8137/18

Провадження № 22-ц/818/3268/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І. В., Колтунової А. І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Харківська міська рада,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року в складі судді Букреєвої І.А.

в с т а н о в и в:

В червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його бабусі ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 11-1-11-8,1 загальною площею 73,4 кв.м в літ.»А-5 по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що спадкодавець ОСОБА_2 є його бабою, до своєї смерті вона постійно проживала у Федеративній Республіці Німеччина, зв`язок із нею останній втратив задовго до її смерті. Після смерті батька - ОСОБА_3 в 2015 році він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і тільки тоді узнав, що 1/ 2 частина в квартирі, що є спадщиною належить бабі ОСОБА_2 . До 2017 року він вважав, що баба жива і тільки 10 січня 2017 року йому вдалося отримати свідоцтво про її смерть у місті Корбах . Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки, позивач втратив постійний зв`язок із своєю бабою після переїзду останньої до ФРН та зміни ОСОБА_2 там свого місця проживання, внаслідок чого не міг дізнатися про її смерть, а тому змушений звернутись до суду із даним позовом.

Також пояснив, що його батько за життя переобладнав квартиру, що йому належала під нежитлове приміщення, але оформити це належним чином за життя не встиг, що стає перешкодою йому у прийнятті спадщини від батька .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування задоволено.

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його баби ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - терміном на два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 11-1-11-8,1 загальною площею 73,4 кв.м в літ. «А-5» по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог на нежитлові приміщення по АДРЕСА_2, посилаючись на порушення суду норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що право власності на час смерті ОСОБА_3 за останнім на нежитлові приміщення не було зареєстровано, об`єкти в експлуатацію не приймались. В іншій частині судове рішення не оскаржується та колегією суддів не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, на ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 10 лютого 1998 року дозволено ПНВП «Госпром» виконати роботи по улаштуванню додаткового відокремленого входу до підвального приміщення квартири АДРЕСА_3 за власний згідно проекту. Вирішено комісії райвиконкому, затвердженої рішенням РВК від 23.0997р. № 184/1 забезпечити комісійну прийомку входу по акту у тижневий строк після закінчення будівельних робіт.

Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 21 квітня 1998 року № 67/4 дозволено гр. ОСОБА_3 переобладнання власної квартири АДРЕСА_3 згідно технічного висновку АТ «Харківреконструкція» № 576/97.

На міське бюро технічної інвентаризації покладено внесення відповідних змін у поверховий план квартири АДРЕСА_3 після закінчення робіт по переплануванню згідно технічного висновку АТ «Харківреконструкція» № 576/97.

В матеріалах справи відсутній технічний висновок АТ «Харківреконструкція» № 576/97.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_3 . За свого життя заповіт ОСОБА_3 не складав.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входить 1/2 квартири АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_3 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 (за законом) та дружина ОСОБА_5 (за законом), яка від спадщини відмовилась на користь ОСОБА_1 , про що подала відповідну заяву до держконтори.

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 звернулася до Третьої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

З відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_3 , станом на 31 грудня 2012 року проведено КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, на праві приватної власності за ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14 січня 1997 року приватним нотаріусом , Бєсєда Т.Д., ХМНО р. № 2-327.

Обстеженням 18 грудня 2014 року встановлено, що вищезазначену квартиру реконструйовано в нежитлові приміщення цокольного поверху № 11-1-:-11-6 загальною площею 56,1 кв.м в літ. «А-5».

Станом на 31 грудня 2012 року документи щодо переоформлення права власності до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, не подавалися.

1 сесією Харківської міської ради 7 скликання прийнято рішення від 20.11.2015 № 12/15 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова», яким АДРЕСА_2 перейменовано АДРЕСА_2.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 серпня 2017 року № 1658/02-31 позивачу було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на квартиру АДРЕСА_3 , адже вказану квартиру спадкодавцем було реконструйовано в нежитлові приміщення, акт готовності об`єкту до експлуатації в матеріалах інвентаризаційної справи відсутній, тобто об 'єкт спадкування не співпадає з об`єктом, вказаним у правовстановлюючих документах.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину шляхом звернення до нотаріуса, адже квартиру АДРЕСА_3 було реконструйовано в нежитлові приміщення, однак за життя батько позивача не встиг ввести дане приміщення в експлуатацію.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомості у позивача наявні.

Проте погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 8 1 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, на час обстеження квартири та встановлення її реконструкції у нежитлові приміщення цокольного поверху № 11-1-:-11-6 в літ. А-5», були врегульовані Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Відповідно до пункту 4 Порядку у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду, або їх окреми частини, житлове та нежитлове приміщення. У разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об`єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Державна реєстрація права власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення проводиться незалежно від того,чи зареєстроване право власності на житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини,в яких вони розташовані.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України, яка містить певні умови та підстави для застосування.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З моменту прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації виникає і право власності на цей об`єкт, яке може бути об`єктом спадкування.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», в редакції на час відкриття спадщини, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Отже, саме із цього моменту новостворене майно з категорії побудови переходить до категорії майна як об`єкта цивільного права.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

При цьому відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час відкриття спадщини, державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно ч. 2, 4 ст. 15 Закону України, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в редакції на час відкриття спадщини, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами не надано суду належних та допустимих доказів підтверджуючих, що за життя ОСОБА_3 , останнім в установленому законом порядку було оформлено право власності на спірні нежитлові приміщення в АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Отже, на відміну від об`єктів цивільних прав (речей, майна, майнових прав тощо), об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, в тому числі об`єкти цивільних прав, які належали особі на час смерті, право власності або права за договором, якщо ці права не пов`язані з особою спадкодавця.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

В судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої частині визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 11-1-11-8,1 загальною площею 73,4 кв.м в літ. «А-5» по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не 03 березня 2015 як помилково вважав суд першої інстанції, та в задоволені позову в цій частині відмовити.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог є безпідставними, оскільки 17 грудня 2018 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, екземпляр якої 14 грудня 2018 року було направлено на адресу Харківської міської ради.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України колегія суддів здійснює розподіл судових витрат та стягує з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради у розмірі 4452 грн. 54 коп. Підстав для стягнення з ОСОБА_1 зайво сплаченого відповідачем судового збору колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374- 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року змінити.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 11-1-11-8,1 загальною площею 73,4 кв. м в літ «А-5» по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради () судовий збір у розмірі 4452 грн. 54 коп. у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2019 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

А.І. Колтунова