ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Херсон

справа № 661/1175/18

провадження № 22-ц/819/929/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарПавловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Чирського Г.М. від 27 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису, вчиненого 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 24103, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за період з 01.12.2014 року по 13.10.2017 року в сумі 77926 доларів США, що виникла за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 27.03.2007 року, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що згідно з умовами договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 27.03.2007 року та іпотечним договором в якості забезпечення виконання нею умов кредитного договору, ОСОБА_2 передав в іпотеку «Укрсоцбанку» житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку вартістю 41 476 доларів США, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з порушенням умов основного зобов`язання ПАТ «Укрсоцбанк» 06.11.2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним договором на суму 77236 доларів США, шляхом проведення торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною 554 122 грн.

Посилаючись на те, що початкова ціна предмета іпотеки не відповідає ринковій вартості іпотечного майна, як і сума заборгованості, вказана у виконавчому написі, а останню сплату за основним зобов`язанням було здійснено 02.04.2010 року, тому строк для звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та відповідно строк для вчинення виконавчого напису є пропущеними, і це питання є предметом судового розгляду у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач просив суд визнати виконавчий напис № 24103, вчинений 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» кредитної заборгованості за період з 01.12.2014 року по 13.10.2017 року у загальній сумі 77926,94 доларів США, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 грудня 2018 року позов задоволено.

Судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не відповідають обставинам справи, наданим доказам, зроблені без врахування положень чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини та визначає перелік встановлюючих безспірність заборгованості документів, на підставі яких вчиняється виконавчий напис.

Також послався на те, що на момент звернення банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису строк дії договору та термін погашення заборгованості, який було продовжено до 26.03.2022 року не настав, а тому строк позовної давності, який необхідно відраховувати із цієї дати, пропущено не було .

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діє ОСОБА_3 , її доводи не визнали, висновок суду щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вважають правильним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду мотивовані тим, що при вчиненні оспореного виконавчого напису приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, які підлягають стягненню за виконавчим написом та у безспірності характеру правовідносин сторін.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 27 березня 2007 року АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в межах максимального ліміту заборгованості до 33 000 доларів США з графіком змін максимального ліміту заборгованості згідно із додатком №1, що є невід`ємною частиною цього договору, зі сплатою 13 процентів річних та комісій.

Сторони домовились, що погашення кредиту здійснюється щомісяця, до 10 числа місяця наступного за місяцем, в якому відбувалось завантаження кредитної лінії, та в останній день користування кредитом (траншем) з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 26 березня 2022 року. Сума щомісячного погашення кредиту визначена у 183 доларів США, а сума останнього траншу- 243доларів США.

У послідуючому сторони неодноразово (12.01.2008року, 30.01.2009року, 20.03.2009року, 26.01.2011року, 31.10.2012року) укладали додаткові угоди до договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 27.03.2007року, якими вносили до нього відповідні зміни.

Згідно із останніми змінами, що відбулися 31.10.2012року, сторони визначили, що кредит здійснюється окремими частинами (траншами) зі сплатою 13,77 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному додатком №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 39 901 доларів США з відповідним графіком зниження максимального ліміту заборгованості до 26.03.2022року.

Пунктом 4.4 договору сторони передбачили, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків щодо своєчасного погашення кредиту та процентів за користування грошовими коштами протягом більше, ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором 28.03.2007 року банк уклав із ОСОБА_2 договір іпотеки, предметом якого є належне іпотекодавцеві нерухоме майно: будинок житловий садибного типу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку загальною площею 0,0531га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 допустила порушення виконання зобов`язань за кредитним договором, що нею не оспорюється та не спростовується.

31 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ЧуловськийВ.А. вчинив виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», заборгованості за кредитною угодою у розмірі 77 926,94 доларів США, зазначивши про те, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01 грудня 2014 року по 13 жовтня 2017 року та сума заборгованості складається із простроченої заборгованості в сумі 40 960 доларів США та простроченої заборгованості по нарахованих відсотках- 36 966, 94доларів США.

Відповідно до вимог статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999року №1172 з послідуючими змінами затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Наведеним переліком такими документами визнано кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями та передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі- Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок) містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису.

Так, згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису уже досліджене Верховним Судом України.

Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі №6-158 цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком №1172. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

У постанові від 04 березня 2015 року у справі №6-27цс15 Верховний Суд України зробив висновок про те, що наявність спору про розмір заборгованості в суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015року у справі №6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

Так, у постанові від 5 липня 2017 року у справі №6-887цс17 викладено висновок Верховного Суду України, за яким суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком №1172.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Велика Палата Верховного Суду не відступала від наведених вище правових висновків Верховного Суду України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не посилалася на порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису чи на неподання банком документів на підтвердження безспірності її заборгованості за кредитним договором згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а вказала на спірність суми, визначеної відповідачем у виконавчому написі від 31.10.2017 року та на те, що виконавчий напис вчинений щодо зобов`язання, з дня вимоги за яким минуло більше трьох років.

У підтвердження своїх доводів позивач надала суду копію рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 червня 2018 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача- ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, із змісту якого вбачається, що при вирішенні даного спору, предметом якого є зобов`язання, які виникли із укладеного банком та ОСОБА_1 27 березня 2007 року кредитного договору, суд встановив факт пропущення кредитором строку позовної давності щодо основного зобов`язання та з цих підстав відмовив у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із змісту зазначеного рішення суду вбачається, що з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся до суду 16.11.2015 року.

21 грудня 2015 року Новокаховський міський суд Херсонської області ухвалив заочне рішення про задоволення позову, яке ухвалою цього ж суду від 19 квітня 2017 року скасовано, справа призначена до розгляду у загальному порядку, який тривав у суді першої інстанції до 26 червня 2018 року.

10 листопада 2017 року, після вчинення нотаріусом виконавчого напису, банк уточнив позовні вимоги та просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 98 430,18 доларів США, що визначений ним станом на 26.04.2017року.

При цьому як у виконавчому написі нотаріуса від 31 жовтня 2017 року, так і у спорі щодо звернення стягнення на предмет іпотеки йдеться про дострокове повернення кредиту.

При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою відповідача застосував позовну давність та дійшов до висновку про пропущення кредитором строку позовної давності за основним зобов`язанням.

З таким висновком суду першої інстанції погодився апеляційний суд, який постановою від 07 травня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» залишив без задоволення, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 червня 2018 року про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки-без змін.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявленого ОСОБА_1 позову та вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановив день виникнення у банку права вимоги про дострокове повернення частини кредиту, яка залишилася та сплати процентів з підстав, передбачених частиною 2 статті 1050 ЦК України, а зазначення ним про те, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01 грудня 2014року по 13 жовтня 2017 року, не відповідає дійсним обставинам справи.

Кредитор не повідомив нотаріуса про наявність на час вчинення виконавчого напису невирішеного по суті спору щодо заборгованості за укладеним із ОСОБА_1 кредитним договором, тому його доводи стосовно безспірності заборгованості суд правильно не прийняв до уваги.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, твердження скаржника про відсутність доказів у підтвердження спірності заборгованості та наявності на теперішній час в будь-якому суді невирішеного спору за позовними вимогами банку до боржників, спростовується наведеними вище судовими рішеннями, ухваленими у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та є юридично неспроможним, оскільки правове значення у спірних правовідносинах має наявність невирішених спорів на час вчинення виконавчого напису, а не на час вирішення судом даної справи.

Апеляційна скарга містить посилання на висновки Верховного Суду України щодо застосування норм матеріального права у кредитних відносинах, від яких відступила Велика Палата Верховного Суду, тому вони не підлягають врахуванню при вирішенні цього спору.

Необґрунтованими колегія суддів вважає також доводи апеляційної скарги про те, що перебіг позовної давності у спірних правовідносинах слід відраховувати від визначеної кредитним договором дати останнього платежу 26.03.2022 року, оскільки факт спливу позовної давності встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, при розгляді іншої цивільної справи, у якій брали участь ті самі особи, а тому в силу положень статті 82 ЦПК України не потребуює доказування та не може бути спростованим при розгляді даної справи.

Крім того, таке твердження не відповідає умовам укладеного сторонами кредитного договору, якими передбачено умови та порядок настання строку повернення кредиту до визначеної первісно дати внесення позичальником останнього платежу (пункт 4.4 договору №6 від 31.10.2012року про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 27 березня 2007року).

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 грудня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 19 липня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова