ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1079/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року, суддя Карплюк О.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на користь повнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування доводів зазначила, що шлюб з відповідачем було розірвано 07 грудня 2004 року.

Їх спільна з відповідачем дочка, ОСОБА_3 , яка досягла повноліття, навчається за кошти фізичних або юридичних осіб у Київському національному лінгвістичному університеті, термін навчання з 1 вересня 2017 року до 30 червня 2021 року, та перебуває на її повному утриманні.

У зв`язку з тим, що повнолітня дочка навчається на денній формі, а вона не має змоги самостійно утримувати дочку, тому потербує матеріальної допомоги, однак відповідач такої допомоги не надає.

Просила суд стягнути з батька дитини, ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_3 , в сумі 3000 грн. щомісячно і до закінчення терміну навчання, але не пізніше аніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років, аліменти за минулий час, але не більше як за три роки в сумі по 2000 грн. за кожний місяць, додаткові витрати на дочку в розмір 25396 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 березня 2019 рокупозов було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення нею навчання у Київському національному лінгвістичному університеті, але не пізніше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи з 11 жовтня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею додаткові витрати на навчання та проживання в гуртожитку в сумі 24314 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування доводів скарги зазначив, що його дочка, ОСОБА_3 , позов до нього не пред`являла, як третя особа до участі у справі не залучалась, а тому позов було подано без належного підтвердження повноваженьОСОБА_2 на представництво інтересів дочки.

Подати позов про стягнення аліментів на повнолітню дочку має право той з батьків, з ким вона проживає, однак дочка, навчаючись в університеті в м. Київ, не проживає з матір`ю, яка подала позов, а сама матір проживає за кордоном.

Апелянт є безробітним, доходів не отримує, на його утриманні перебуває матір пенсійного віку, а тому він не має фінансової можливості надавати матеріальну допомогу дочці.

Більше того, стан його здоров`я є незадовільним, оскільки він неодноразово перебував на лікуванні у лікарні у зв`язку важким захворюванням.

Надумку апелянта, законодавством не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню дочку, яка потербує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 березня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, навела обставини на підтвердження власних доводів.

Зокрема, зазначила, що після розірвання шлюбу дочка проживала з нею, перебувала на її утриманні. Вказала, що вона час від часу працює за кордоном для забезпечення навчання дочки в університеті, однак вказаний факт не може бути підставою для висновку щодо не проживання дочки разом з нею.

Крім того, апелянт не надав суду належних доказів свого незадовільного стану здоров`я, а відсутність у нього фінансових доходів не звільняє його від обов`язку утримувати повнолітню дочку, яка потребує матеріальної допомоги.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази в справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скраги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано 07.12.2004 року (а.с. 7).

Повнолітня дочка сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Київському національному лінгвістичному університеті, факультет сходознавства, з терміном навчання з 1 вересня 2017 року до 30 червня 2021 року (а.с. 10).

Відповідно до договору про надання освітніх послуг № 64127-0107 від 11.08.2017 року замовником таких послуг є ОСОБА_7 для ОСОБА_3 (корейська мова і література та переклад, західноєвропейська мова). Вартість освітніх послуг встановлюється у розмірі 14262 грн. за один семестр (а.с. 11-12).

Наказом ректора Київського національного університету № 309-0 від 14.06.2018 року вартість навчання була збільшена до 15264 грн. за семестр, починаючи з 2018-2019 навчального року (а.с. 15).

Відповідно до копій квитанцій у серпні 2017 року ОСОБА_3 було сплачено 14264 грн. за перший семестр навчання 2017-2018 н.р., у січні 2018 році було сплачено 14264 грн. за другий семестр 2017-2018 н.р., у серпні 2018 року - 15300 грн. за перший семестр 2018-2019 н.р. Також копіями квитанцій було підтверджено здійснення оплат за проживання у гуртожитку - 2200 грн. (2017 рік) та 2600 грн. (2018 рік) (а.с. 11).

Відповідно до довідки Хмельницького перинатального центру ОСОБА_2 було проведено оперативне лікування 10.12.2018 року, з 07.12.2018 року до 12.1.2.2018 ркоу вона перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні гінекології (а.с. 51).

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у листопаді 2018 року у Хмельницькій міській лікарні з діагнозом «інсульт-гематома справа, набряк головного мозку», 25.11.2018 року було проведено оперативне втручання з трепанацією черепа (стан хворого визначений як важкий) (а.с. 41). Після проведення оперативного втручання був виписаний з прокращенням 26.12.2018 року (а.с. 54)

Відповідно до довідки Хмельницького міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 від 11.01.2019 року стан ОСОБА_1 було визначено як нездатність до самообслуговування, потреба у постійному сторонньому нагляді терміном до 01.06.2019 року (а.с. 55).

ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності з 16.05.2019 року до 01.06.2020 року, що підтверджується даними огляду медико-соціальною експертною комісією.

ОСОБА_1 не перебував на обліку як безробітний в Хмельницькому міському центрі зайнятості в період з 01.01.2015 року і до листопада 2018 року (а.с. 47).

З відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів вбачається, що за період з 01.01.2017 року до 30.06.2018 року ОСОБА_1 не отримував доходів (а.с. 37).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача для стягення з нього аліментів за минулий період. Натомість витрати на навчання в університеті були підтверджені фінансовими документами, а тому з відповідача підлягали стягненню додаткові витрати на навчання та проживання в гуртожитку.

Висновки суду першої інстанції є неповністю обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Доводи апелянта про те, що мати повнолітньої дочки не мала права подавати позов про стягення аліментів у зв`язку з тим, що дочка з матір`ю не проживає, є необґрунтованими з огляду на таке.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.

Отже, залучення цих осіб у справі є правом, а не обов`язком суду, а тому дана обставина щодо незалучення до участі у справі дочки, не може бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідачем не спростовано тієї обставини, що їх спільна з позивачем дитина до проживання у гуртожитку проживала разом із матір`ю та перебувала на її утриманні, а проживання у гуртожитку на час навчання носить тимчасовий характер, а тому посилання відповідача на положення частини третьої статті 199 СК України, якими визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають той із батьків, з яким проживає дитина, є безпідставним (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року, справа № 554/4533/17).

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 701/1299/16-ц).

З матеріалів справи вбачається, що повнолітня дочка, ОСОБА_3 , навчається в Київському національному лінгвістичному університеті за кошти фізичних або юридичних осіб, у зв`язку з навчанням проживає в гуртожитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у ОСОБА_1 інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, а його доводи про перебування на його утриманні матері пенсійного віку доказами не підтверджена. Також справа не містить відомостей про понесені ОСОБА_1 витрати на лікування.

Як вбачається з матеріалів справи потреба ОСОБА_3 у матеріальній допомозі підтверджується витратами на навчання та проживанням за місцем знаходження навчального закладу.

Відсутність доходів у ОСОБА_1 не виключає обов`язку надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка її потребує.

В той же час суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на навчання та проживання у гуртожитку з огляду на таке.

В правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц.

Доводи апелянта щодо неможливості сплачувати аліменти не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться виключно до переоцінки доказів без обґрунтування обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду в цій частині.

З урахуванням вищезазначених вимог СК України та встановлених судом обставин справи, суд обґрунтовано визначив розмір аліментів та можливість їх сплати відповідачем щомісячно до закінчення понов літньою дочкою сторін навчання у Київському національному лінгвістичному університеті, але не пізніше, аніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Однак рішення суду в частині стягнення з відповідача додаткових витрат підлягає скасуванню з підстав невідповідності нормам матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2019 року в частині стягнення додаткових витрат скасувати та постановити у цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на навчання та проживання у гуртожитку відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Судді Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова