Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 538/1278/17

провадження № 61-19425св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Ісковецька сільська рада Лохвицького району Полтавської області,

третя особа - приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу у Тернопільській області Доліба Олена Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року у складі судді Алтухової О. С. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Кривчун Т. О., Бондаревської С. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, третя особа - приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу у Тернопільській області, про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої вона належним чином прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Вона звернулась до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу у Тернопільській області Доліби О. В. щодо оформлення спадкових прав за законом на земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифіката НОМЕР_1 , виданого на підставі розпорядження Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 26 травня 2000 року № 218, яка розташована на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, та належала спадкодавцю. Листом від 13 червня 2017 року приватним нотаріусом було роз`яснено, що указане питання підлягає вирішенню у судовому порядку у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого на підставі розпорядження Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 26 травня 2000 року № 218, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що на час смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкодавцю не належало право на земельну частку (пай) розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, оскільки розпорядження Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області було видано 26 травня 2000 року, тобто через два роки після смерті ОСОБА_3 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими. Позивачем до судів першої та апеляційної інстанцій не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець ОСОБА_3 була членом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» (далі - СТОВ «Авангард») Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області та була внесена до списку членів товариства, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наданих ОСОБА_1 доказів неможливо достовірно встановити право померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на отримання земельної частки (паю), як члена СТОВ «Авангард».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилалась на те, що підставою для прийняття розпорядження Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 26 травня 2000 року № 218 та видачі ОСОБА_3 на підставі нього сертифіката на право на земельну частку (пай) було членство спадкодавця у СТОВ «Авангард» с. Яблунівка Лохвицького району Полтавської області. Таким чином, правовстановлюючим документом було охоплено такі вимоги (умови), а саме: перебування ОСОБА_3 у членах СТОВ «Авангард», внесення спадкодавця до списку осіб, долучених до державного акта на право колективної власності на землю, одержання колективним сільськогосподарським підприємством (далі - КСП) такого акта. Тобто, факт видачі спірного сертифіката свідчить про наявність у спадкодавця необхідних умов для набуття права на земельну частку (пай), тому районна державна адміністрація правомірно прийняла указане розпорядження. Усупереч цим обставинам, суди попередніх інстанцій не взяли вищевказаного до уваги та обґрунтували висновок відносно членства спадкодавця у СТОВ «Аванград» на припущеннях.

Також суд апеляційної інстанції позбавив її права на участь у судовому розгляді справи, не прийнявши до уваги клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання 14 лютого 2018 року. Відтак, обмежив учасника справи можливості подати до апеляційного суду докази, що не були предметом дослідження у суді першої інстанції з поважних причин.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 вересня 2018 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Лохвицького районного суду Полтавської області зазначену цивільну справу.

У листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26 травня 1998 року.

ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно Лубенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 17 травня 2017 року, у якому в графі «Мати» зазначена « ОСОБА_3 », та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим Чортківським районним бюро реєстрації актів цивільного стану Тернопільської області 19 червня 1960 року, відповідно до якого ОСОБА_1 після реєстрації одруження змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Згідно з довідкою, виданою комунальним підприємством «Чортків дім» м. Чортків Тернопільської області 21 жовтня 2016 року за № 5701, разом із спадкодавцем ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована на час відкриття спадщини дочка ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК Української РСР у редакції 1963 року ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті матері.

Листом приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу у Тернопільській області Долібою О. В. від 13 червня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) через відсутність документів, що підтверджують належність цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 він виданий члену КСП СТОВ «Авангард» с. Яблунівка Лохвицького району Полтавської області ОСОБА_3 15 серпня 2000 року. Підставою для видачі сертифіката було розпорядження Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 26 травня 2000 року № 218.

Згідно оголошення у пресі повідомлено, що вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) слід вважати недійсним.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі статтею 549 ЦК Української РСР у редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець ОСОБА_3 була членом СТОВ «Авангард» Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області та була внесена до списку членів товариства, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наданих ОСОБА_1 доказів неможливо достовірно встановити право померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на отримання земельної частки (паю), як члена СТОВ «Авангард».

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд апеляційної інстанції обмежив учасника справи подати докази, що не були предметом дослідження у суді першої інстанції з поважних причин та підтверджують членство ОСОБА_3 у СТОВ «Авангард», є безпідставними, оскількизгідно з частинами першою, другою та третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Докази, на які заявник посилається у касаційній скарзі, не було додано до матеріалів справи, тому судом апеляційної інстанції їх не було взято до уваги.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович