Справа № 466/3403/18 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф.
Провадження № 22-ц/811/1063/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого-судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення пені по заборгованості по аліментах,-

в с т а н о в и в :

01.05.2018 року позивач ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені по заборгованості по аліментах.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 24.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08.09.2014 року ОСОБА_2 зобов`язано щомісячно сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі ј частини усіх видів заробітку, починаючи з 08.08.2014 року. Зазначає, що з вересня 2014 року по даний час відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів і за вказаний час не сплатив жодних коштів, внаслідок чого станом на 15.03.2018 року утворилась заборгованість по аліментах у розмірі 51 295, 58 грн., які вона просить стягнути з відповідача.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів за період 08.08.2014 року по 15.03.2018 року у розмірі 51 295, 58 грн. (п`ятдесят одна тисяча двісті дев`яносто п`ять грн. 58 коп.)

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що на момент ухвалення рішення відповідач мав постійний дохід, оскільки працював на посаді водія у Львівській обласній держадміністрації. Станом на сьогодні він не працює і не має постійного доходу, що підтверджується копію трудової книжки. Фактично його матеріальний стан погіршився і він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Крім цього, у нього змінився сімейний стан, а саме у новому шлюбі народився син ОСОБА_6 , 2015 р.н., а ІНФОРМАЦІЯ_2 ще один син ОСОБА_7 . Причиною виникнення заборгованості стало те, що у відповідача на утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей, які також потребують значних витрат на їх забезпечення, що суттєво обмежує його фінансові можливості Крім того, друга дружина не працює та отримує соціальну допомогу в розмірі 1720 грн. в місяць. Зазначає, що заборгованість утворилася у зв`язку з тим, що він не мав можливості сплачувати аліменти через зміну сімейного стану, а тому вина платника аліментів у виникненні заборгованості відсутня, а відтак вважає,що рішення про стягнення пені є необґрунтованим. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Сторони по справі належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням від 18 та 20 червня 2019 року. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився. Позивач по справі ОСОБА_4 забезпечила в суд явку свого представника, а тому відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Квак В.М. на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.12.2008 року по 24.10.2014 року, що підтверджується записами у паспортах сторін (а.с. 5-7).

Від спільного подружнього життя у сторін по справі народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 96 (а.с. 11).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08.09.2014 року стягнуто аліменти з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 на дочку ОСОБА_5 2009 року народження щомісячно в розмірі ј частки із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 11.05.2018 року змінено розмір аліментів, вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/7 усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.59-60).

З 2014 року і по даний час відповідач ОСОБА_2 не сплачував аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок чого заборгованість на 15.03.2018 року становить 51 295, 58 грн. ( а.с.2-4).

Відповідно до ч.3 ст. 184 Сімейного кодексу України (далі СК) розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» - індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повно відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» № 1368-УІІІ від 17.05.2016 року, який набрав чинності 12.06.2016 року у Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» внесено зміни, зокрема, ч.1 ст.2 доповнено новим абзацом та до об`єктів індексації віднесено розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Із врахуванням заборгованості по аліментах та відповідно до зазначеного Закону, суд першої інстанції детально проаналізував щомісячні платежі та правильно зазначив, що індексації підлягає лише частина аліментів, яка дорівнює прожитковому мінімуму у випадку, якщо індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.

Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обрахунок індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 року № 1368-УІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

Суд правильно зазначив, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів.

Щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів, судом підставно нараховано таку в повному обсязі.

За змістом ч.1 ст. 196 СК при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка(пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, що має своїм завданням сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Суд першої інстанції правильно застосував механізм нарахування пені за несплачені аліменти за той місяць, в якому не було стягнення аліментів (тобто на помісячну заборговану суму аліментів).

Відповідач ОСОБА_2 не оскаржує в судовому засіданні механізм та порядок нарахування аліментів, індексації та пені, погоджується із нарахованими сумами, однак посилається на ч.2 ст. 196 СК у відповідності до якої розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому зазначає, що він офіційно не працевлаштований, немає постійного доходу. Крім цього, у нього на утриманні ще двоє малолітніх дітей від другого шлюбу: син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи та зазначає, що ще до зміни сімейного стану та при наявності постійного місця роботи відповідач ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого допустив заборгованість по аліментах з 2014 року. Згідно пояснень представника позивача ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 взагалі не цікавився дочкою, її розвитком, ніколи не вітав дитину із її особистими святами, не приносив подарунків.

Суд звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 молодий за віком, здоровий, працездатний, а відтак зобов`язаний утримувати всіх своїх дітей та не робити різниці між ними.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року на яку суд першої інстанції правильно посилався та зазначив у рішенні, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи, позовні вимоги обґрунтовані у кожній із її вимог, суд врахував інтереси дитини та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, -суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 липня 2019 року.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк