Провадження № 2/235/1243/19
Справа № 235/3198/19
15 липня 2019 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Полуянчик В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та імені малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Покровський районний відділ державної міграційної служби України Донецької області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, -
В травні 2019 року ОСОБА_1 до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі разом з нею зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з тим, що з липня 2016 року відповідачі за вищевказаною адресою не проживають без поважних причин, просить захистити її право власності на квартиру шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та імені малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, відповідно до вимог ч.6 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явились, не повідомили про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подали.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Покровський районний відділ державної міграційної служби України Донецької області надав заяву, в якій зазначив, що не може бути стороною по справі, оскільки не є юридичною особою.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області Чернишова Д.А. в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила врахувати висновок органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради від 15.07.2019р.
Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 ( а.с.12-14).
Факт реєстрації відповідачів у вказаній квартирі підтверджується довідкою, наданою сектором реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП м. Покровськ № 6924 від 25.04.2019 року, згідно якої у цій квартирі значаться зареєстрованими дочка ОСОБА_2 , з 10.03.2009р., онук ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_4 року, онука ОСОБА_3 з 10.03.2009 року ( а.с.17).
Згідно акту № 3573 від 26.04.2019 року КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення дочка ОСОБА_2 , онук ОСОБА_4 , онука ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично не проживають з липня 2016 року ( а.с.16).
Відповідно до ст. 150 ЖК України,ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійсненні власником права власності.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права володіння або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку ( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку ( квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до п. постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав членів сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.
Згідно з житловим законодавством членами сім`ї власника (наймача) житла визнаються дружина (чоловік) власника/наймача житла, їхні діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом із власником (наймачем) житла і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК України).
Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Як встановлено в судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та імені малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були вселені в квартиру як члени сім`ї власника квартири - позивача по справі.
Оскільки в судовому засіданні встановлений факт непроживання в квартирі відповідача ОСОБА_2 без поважних причин з липня 2016 року, інших доказів, які б спростовували даний факт суду не надано, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки це відповідає вимогам ст. 405 ЦК України.
Що стосується позовних вимог в частині визнання дітей: малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.29 ч.4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків ( усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Аналогічне визначення місця проживання стосується і дітей у віці від десяти до чотирнадцяти років (частина 3 вказаної статті).
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстровані неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відтак діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були зареєстровані в квартиру як онуки власника, і які в контексті ст.64 ЖК України, не є членами сім`ї власника будинку. Проте, вони, як діти дочки власника спірної квартири мають право на користування нею, однак в силу свого малолітства змушені були висилитись у зв`язку із виселенням їх батьків, з якими вони проживають.
Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Суд приходить до висновку, що визнання дітей такими, що втратили право на користування житлом, буде суперечити їх інтересам, оскільки доказів стосовно того, що вони забезпечені іншим житлом та мають можливість здійснити реєстрацію за іншою адресою суду не надано.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в частині визнання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є передчасними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, ст.ст.9, 156 ЖК України, керуючись ст.ст.4, 9, 81, 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та імені малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Покровський районний відділ державної міграційної служби України Донецької області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє від імені малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Покровський районний відділ державної міграційної служби України Донецької області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Покровський районний відділ ДМС України Донецької області, м. Покровськ Донецької області, вулиця Кармелюка, будинок 2.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, м. Покровськ Донецької області, вулиця Кармелюка, будинок 2.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 15 липня 2019 року. Повне рішення складене 22 липня 2019 року.

Суддя Г.В. Назаренко