Справа № 649/1119/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Шевченко І.М.

при секретарі - Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь сплачені за товар кошти в сумі 1 157,00 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн.

Позов мотивує тим, що 22.06.2018 року в Інтернеті на сайті ОLХ замовив у відповідача ОСОБА_2 мобільний телефон NОКІА 6700, вартістю 1 000 грн. 22.06.2018 року перерахував на рахунок ОСОБА_2 Приватбанк № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1 000 грн. 29.06.2018 року отримав даний телефон у відділенні Нової пошти в смт. Велика Лепетиха і заплатив кошти у сумі 122 грн. за накладений платіж і 35 грн. за пересилку телефону. Коли вдома перевірив телефон, то він був неналежної якості через що вимушений був 30.06.2018 року повернути телефон відповідачу згідно експрес-накладної № 9114. Зателефонував відповідачу і повідомив про неналежної якості телефон і про його повернення, відповідач погодився з заявленими вимогами і пообіцяв повернути гроші, але на неодноразові вимоги повернути сплачені кошти за телефон, відповідач не реагує і до теперішнього часу кошти не повернені, що змушує його звернутися в суд з даним позовом. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на норми Закону України «Про захист прав споживача» та ст. 1167 ЦК України. Щодо відшкодування моральної шкоди на постанову Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не сповістив.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22.06.2018 року позивач через мережу Інтернет на сайті ОLХ замовив у відповідача мобільний телефон NОКІА 6700, вартістю 1 000 грн. 22.06.2018 року перерахував на рахунок відповідача в Приватбанк № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1 000 грн. 29.06.2018 року у відділенні Нової пошти в смт. Велика Лепетиха отримавши телефон, сплатив 122 грн. за накладений платіж і 35 грн. за пересилку телефону. Так як телефон був неналежної якості 30.06.2018 року позивач повернув телефон ОСОБА_2 згідно експрес-накладної № 9114.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Пунктом 2 частини 2 ст. 55 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно листа Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 06.03.2019 року № 3589/10/11-28-08-01-12 ОСОБА_2 на податковому обліку в органах ДФС у Кіровоградській області як фізична особа-підприємець не перебуває.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що правовідносини сторін не регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

Як зазначає позивач через мережу Інтернет на сайті ОLХ він замовив у відповідача мобільний телефон NОКІА 6700, вартістю 1 000 грн. та 22.06.2018 року перерахував на рахунок відповідача в Приватбанк № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1 000 грн.

До даних правовідносин має бути застосована ст. 655 ЦК України відповідно до якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження укладеного договору купівлі-продажу з відповідачем.

Квитанція ПриватБанк від 22.06.2018 року вказує лише на поповнення картки по номеру НОМЕР_2 платником ОСОБА_3 Платіж: у сумі 122 грн. отримувач ОСОБА_2 не дає суду підстав зробити висновок, що вказаний платіж отриманий останнім за продаж телефону, платіж в сумі 35 грн. сплачено позивачем ТОВ «Нова пошта» також не підтверджує оплату саме за телефон. Надані позивачем письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підтверджують укладення будь-яких угод з відповідачем ОСОБА_2 , підтверджують факт отримання позивачем відправлення телефону, але перевірити факт чи дійсно телефон був несправним у суду можливості не має.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем позовних вимог в частині повернення коштів.

Нормами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до вищезазначеного позивачем не обґрунтовано у відповідності до вимог закону наявність завданої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні, а тому в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог позивача в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю.

В зв`язку з тим, що дані правовідносини не регулюються Законом України «Про захист прав споживачі», позивач не звільняється від сплати судового збору і відповідно до вимог ст. 113 ЦПК України стягненню з позивача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко