Справа № 323/1891/19
Провадження № 2-о/323/58/19
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

19.07.2019 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Смоковича М.В., при секретарі судового засідання Безштанківській О.Д., за участю заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Бойко ОСОБА_3 .В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, про видачу обмежувального припису.

Заявник у своїй заяві посилається на те, що вона проживає у АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та колишнім чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Житловий будинок АДРЕСА_1 належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 14.02.2019 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 14.02.2019 року. Шлюб з ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.07.2018 року, а також зазначеним рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до розрахунку заборгованість за аліментами станом на 01.03.2019 складає 17073, 13 грн. ОСОБА_2 створив не можливі умови її проживання та проживання її дітей у вищевказаному житловому будинку. Постійно знаходиться в алкогольному сп`янінні, в результаті чого в будинку дуже брудно. Вона неодноразово намагалась навести лад у будинку, але колишній чоловік їй перешкоджає. Крім того ОСОБА_2 зіпсував більшу частину меблів (дитячих), які знаходились у будинку. Будинок потребує термінового ремонту, але і в цьому колишній чоловік їй перешкоджає. Він систематично травмує її психіку та психіку її дітей, а саме: висловлюється при дітях нецензурною лайкою, погрожує їй розправою, а саме вбивством, підіймає на неї та на її старшого сина ОСОБА_6 руки, ображає її в присутності дітей. В результаті вона не може спокійно жити та виховувати дітей. На протязі останніх двох років ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї, її дітей насильство: морально принижує, наносить побої, чим застосовує фізичне насильство щодо неї, вона постійно відчуває страх та моральний тиск з його боку. Діти постійно знаходяться в стресовому стані. Таким чином, ОСОБА_2 створив нестерпну обстановку як для неї, так і для її дітей. Із - за його постійного переслідування вона не можу спокійно проживати у будинку, вимушена шукати притулок у своєї матері. З приводу таких неправомірних дій ОСОБА_2 вона неодноразово зверталась до Оріхівського ВП Пологівского відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, але її звернення до позитивного результату не призвели. Згідно наданих до заяви копій висновків поліції, вона зверталася за захистом: 04.01.2018 року, заява зареєстрована в журналі ЄО під № 093, додається витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань та постанова про закриття кримінального провадження від 11.01.2018 року; 28.09.2018 року, заява зареєстрована в журналі ЄО під № 5469, додається доповідна записка та лист від 02.10.2018 року № 11838/73/01-18; 08.12.2018 року заява зареєстрована в журналі ЄО під № 6693, додається витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань; 06.03.2019 року заява зареєстрована в журналі ЄО під №790; 19.03.2019 року заява зареєстрована в журналі ЄО під №1297; 20.03.2019 року заява зареєстрована в журналі ЄО під №1309.

Враховуючи вищевикладене, заявниця просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Кустанай, Казахстан, яким визначити заходи тимчасового обмеження йоти прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців. Копію рішення направити до Оріхівського ВП Пологівского відділу поліції ГУНГІ в Запорізькій області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік та Служби у справах дітей Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області.

У судовому засіданні заявниця підтримала подану нею заяву та просила її задовольнити з підстав, які у ній зазначені.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні проти заяви заперечував та просив у її задоволенні відмовити.

Представник Служби у справах дітей Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької областіпри винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Допитані, у відповідності до ч. 1 ст.232 ЦПК України (в присутності представника органу опіки та піклування Іванченко Ю.С. та представника у справах дітей ОСОБА_7 ) малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду пояснили, папу і маму вони люблять майже однаково, більше люблять маму. Батьки інколи сваряться між собою, проте в період сварки на них не кричать. Інколи як батько, так і мати на них сваряться, за те, що вони себе погано поводять. Ні батько, ні мати до них фізичного насильства на постійній основі не застосовують, лише одного разу батько вдарив старшого сина, з його слів «за те, що він дуже погано себе поводив, проте це було дуже давно», а мати інколи б`є по руках старшого сина за те, що він бере речі не спросив (зі слів ОСОБА_10 ). Іграшки їм купляє частіше батько, аніж мати. Жити вони хочуть, як з батьком, так і з матір`ю. Крім цього, діти розповіли, що їздили до психолога, та з ними разом їздили мама та бабуся. ОСОБА_9 розповіла, що перед тим, як заходити до психолога, вона розмовляла з бабусею, яка говорила, що їй там казати, а саме що її б`є батько.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнанні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи та оцінивши обставини справ, а також надані та добуті докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, заявник проживає у АДРЕСА_1 разом з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та колишнім чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області (а.с. 14).

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.02.2019 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 14.02.2019 року (а.с. 9).

Шлюб з ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 02.07.2018 року, а також зазначеним рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 10-12).

Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами, станом на 01.03.2019 року вона складає 17073, 13 грн. (а.с. 13).

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначила, що заінтересованою особою ОСОБА_2 тривалий час вчиняється домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а тому відносно нього має бути виданий обмежувальний припис, на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Заявник в обґрунтування своєї заяві зазначає, що ОСОБА_2 створив не можливі умови її проживання та проживання її дітей у вищевказаному житловому будинку. Постійно знаходиться в алкогольному сп`янінні, в результаті чого в будинку дуже брудно. Вона неодноразово намагалась навести лад у будинку, але колишній чоловік їй перешкоджає. Крім того ОСОБА_2 зіпсував більшу частину меблів (дитячих), які знаходились у будинку. Будинок потребує термінового ремонту, але і в цьому колишній чоловік їй перешкоджає. Він систематично травмує її психіку та психіку її дітей, а саме: висловлюється при дітях нецензурною лайкою, погрожує їй розправою, а саме вбивством, підіймає на неї та на її старшого сина ОСОБА_6 руки, ображає її в присутності дітей. В результаті вона не може спокійно жити та виховувати дітей. На протязі останніх двох років ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї, її дітей насильство: морально принижує, наносить побої, чим застосовує фізичне насильство щодо неї, вона постійно відчуває страх та моральний тиск з його боку. Діти постійно знаходяться в стресовому стані. Таким чином, ОСОБА_2 створив нестерпну обстановку як для неї, так і для її дітей. Із - за його постійного переслідування вона не можу спокійно проживати у будинку, вимушена шукати притулок у своєї матері. З приводу таких неправомірних дій ОСОБА_2 вона неодноразово зверталась до Оріхівського ВП Пологівского відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, але її звернення до позитивного результату не призвели. Згідно наданих до заяви копій висновків поліції, вона зверталася за захистом: 04.01.2018 року, заява зареєстрована в журналі ЄО під № 093, додається витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань та постанова про закриття кримінального провадження від 11.01.2018 року; 28.09.2018 року, заява зареєстрована в журналі ЄО під № 5469, додається доповідна записка та лист від 02.10.2018 року № 11838/73/01-18; 08.12.2018 року заява зареєстрована в журналі ЄО під № 6693, додається витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань; 06.03.2019 року заява зареєстрована в журналі ЄО під №790; 19.03.2019 року заява зареєстрована в журналі ЄО під №1297; 20.03.2019 року заява зареєстрована в журналі ЄО під №1309.

Однак в супереч вищенаведеному та зазначеному, заявником не надано суду копії відповідних судових рішень, які набрали законної сили, згідно яких ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні вище вказаних правопорушень та останнього притягнуто до адміністративної чи іншої (кримінальної) відповідальності у встановленому законом порядку.

Надані заявницею докази звернень до Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про вчинення щодо неї насильства з боку ОСОБА_2 , не підтверджує вчинення такого насильства останнім, оскільки працівниками поліції відкриті кримінальні провадження були закриті за відсутністю складу кримінального правопорушення, а з приводу звернень, відповідно до яких працівниками поліції відомості до ЄРДР не вносилися, то на підставі перевірки цих звернень навіть не складалися адміністративні протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, заявником не надано та не заначено і будь-яких доказів вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно їх спільних дітей.

Натомість, у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив та це не заперечувала і сама заявниця, що навіть в супереч того, що вони з заявницею вже не перебувають у шлюбі, він продовжує утримувати матеріально, як їх спільних дітей, так і її саму. Жодного фізичного насилля він до дітей та до колишньої дружини не здійснює, інколи виникають сварки з побутових причин, а саме з приводу прибирання у будинку та готування їжі, що також було підтверджено самою заявницею та дітьми при їх безпосередньому допиті у судовому засіданні.

Відповідно до наданого висновку спеціаліста-психолога щодо психологічного стану та сімейної ситуації ОСОБА_5 від 03.06.2019 року № 151 узагальнюючи результати проведеного дослідження, можна зробити висновок, що дитина пережила високий рівень домашнього насильства. Стан дитини відображає середній рівень психосоціальної дисфункції. Таким чином, дитина потребує ретельного обстеження, спостереження та допомоги з боку фахівців: психіатра, психолога та педіатра. Для остаточних висновків та більш повного з`ясування щодо факторів домашнього насильства, необхідно зібрати додаткову інформацію від суб`єктів соціальної роботи, які спостерігають родину тривалий час.

Відповідно до наданого висновку спеціаліста-психолога щодо психологічного стану та сімейної ситуації ОСОБА_4 від 03.06.2019 року № 150 узагальнюючи результати проведеного дослідження, можна зробити висновок, що дитина пережила високий рівень домашнього насильства. Стан дитини відображає дуже високий рівень психосоціальної дисфункції. Таким чином, дитина потребує ретельного обстеження, спостереження та допомоги з боку фахівців: психіатра, психолога та педіатра. Для остаточних висновків та більш повного з`ясування щодо факторів домашнього насильства, необхідно зібрати додаткову інформацію від суб`єктів соціальної роботи, які спостерігають родину тривалий час.

Таким чином, з даних висновків спеціаліста-психолога можна зробити висновок, що наразі фактори домашнього насильства не встановлені у зв`язку з відсутністю достатньої інформації від соціальних служб, які спостерігають родину тривалий час.

Проте, як встановлено під час розгляду даної справи, попри вчинення, з стверджень заявниці, ОСОБА_2 домашнього насильства до неї та більш того до їх спільних дітей, остання до органів опіки та піклування та до служби у справах дітей за місцем свого проживання не зверталася.

Таким чином, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене та наявні у справі докази, а також відсутність доказів вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_2 відносно заявника та їх спільних дітей, так само і відсутність доказів щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства.

При цьому суд при розгляді даної заяви, враховуючи специфіку процедури розгляду вказаної категорії справ, яка обмежена часовим проміжком, позбавлений можливості ініціювати збір додаткових доказів.

Як регламентовано ст. 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обов`язків батьків, щодо дитини.

А тому намагання ОСОБА_2 приймати участь у вихованні їх спільних дітей, не суперечать загальним моральним засадам суспільства, не можуть бути підставою для застосування відносно останнього обмежувального припису.

Так відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява є немотивованою та необґрунтованою та така, що не підлягає задоволенню.

Крім того враховуючи вищевикладене та зазначене не може суд прийняти до уваги можливі наполягання заявника на його заяві, оскільки останнє спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджено, в зв`язку з чим на даний час відсутні передбачені законом підстави для задоволення вище вказаної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 6 ст. 259, ч. 1 ст. 268, ст. 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діїє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, про видачу обмежувального припису - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 19.07.2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.В. Смокович