Дата документу 25.06.2019
Справа № 334/7700/17
Провадження № 2/334/477/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

25 червня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Запоріжринок» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просить стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 110935,84 грн., а також судові витрати у розмірі 1664,04 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу та призначений на посаду директора ринку наказом директора КП «Запоріжринок» № 74-к від 10.05.2005 року «Про прийом по строковому трудовому договору» строком з 10.05.2005 року по 10.05.2006 року. На підставі ст. 39-1 КЗпП України трудові правовідносини між сторонами були продовжені на невизначений строк.

З відповідачем 10.05.2005 року було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність, згідно з яким, останній був зобов`язаний забезпечити збереження ввірених йому цінностей, а також негайно повідомляти адміністрацію про всі випадки крадіжок і недостач.

02.06.2016 року на КП «Запоріжринок» був виданий наказ № 78 «Про проведення позапланової інвентаризації па Центральному ринку КП «Запоріжринок», згідно з яким на підприємстві була проведена позапланова інвентаризація основних засобів, малоцінних матеріальних активів, малоцінних швидкозношуваних предметів, товарно-матеріальних цінностей. Позапланова інвентаризація була викликана необхідністю перевірки наявності ввірених матеріальних цінностей, які були передані для зберігання посадовій особі підприємства ОСОБА_1 , а також враховуючи його звільнення і ухилення від передачі ввірених матеріальних цінностей іншій відповідальній особі.

Наказом КП «Запоріжринок» від 17.12.2015 року № 245 «Про передачу товарно-матеріальних цінностей» відповідачу було запропоновано здійснити передачу ТМЦ із власного обліку у підзвіт іншій посадовій особі, однак останній ухилився від здійснення вказаних дій та відмовився бути присутнім на інвентаризації, у зв`язку з чим комісія була вимушена проводити інвентаризацію без присутності ОСОБА_1

31.08.2016 року робочою комісією з інвентаризації Центрального ринку був підготовлений Протокол проведення інвентаризації на Центральному ринку, підписаний всіма членами робочої комісії, згідно якого була виявлена недостача об`єктів основних засобів комунальної власності на суму, яка згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості матеріального збитку становила 92446,53 грн. без ПДВ, та 110935,84 грн. з ПДВ.

Враховуючи значні збитки підприємства, пов`язані із нестачею, а також пряме ухилення відповідача від прийняття участі у передачі ввірених йому ТМЦ, КП «Запоріжринок» Листом № 789 від 22.12.2016 року звернулось до прокуратури, в результаті чого матеріали скарги були перенаправлені прокурором до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, з якого 09.11.2017 року на підприємство надійшла відповідь про складений правоохоронцями висновок щодо проведеної перевірки, за результатами якої ознак кримінального правопорушення у діях відповідача не було виявлено.

Враховуючи отримання вищенаведеного висновку органів національної поліції, КП «Запоріжринок» вважає, що судового захисту майнові права підприємства потребують саме з 09.11.2017 року, що є поважною причиною пропуску процесуального річного строку для звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України.

У зв`язку з вказаним, КП «Запоріжринок» у позові зазначає, що вирішити питання щодо відшкодування ОСОБА_1 спричиненої матеріальної шкоди в позасудовому порядку не є можливим, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись з відповідним позовом до суду.

22.05.2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника позивача, згідно яких після видання КП «Запоріжринок» наказу № 244 від 17.12.2015 року, ОСОБА_1 було звільнено з роботи згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання власних посадових обов`язків, враховуючи, що до останнього раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Проте, відповідач оскаржив вказаний наказ до суду і за результатами розгляду справи № 337/945/16-ц рішеннями судів трьох інстанцій у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним звільнення та поновлення його на роботі разом зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу йому було відмовлено.

Враховуючи пов`язаність окремих фактів, виявлених КП «Запоріжринок» при проведенні дисциплінарної роботи з відповідачем, оцінка яким була дана судовими інстанціями по справі № 337/945/16-ц, представник позивача просив врахувати відповідні судові рішення та прийняти їх до уваги при розгляді справи.

Крім того, відповідач вже допускав до цього подібні правопорушення трудової дисципліни з допущення недостачі по інвентаризаціям на КП «Запоріжринок» у 2014 та 2015 роках, у зв`язку з чим позивач звертався з цього приводу до суду, про що свідчить відповідне судове рішення по цивільній справі №334/801/16-ц, яке набрало законної сили.

Вказана справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісакова Д.О.

Згідно розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Запоріжжя №20 від18.10.2018 року, вказана справа 18.10.2018 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана на розгляд судді Турбіній Т.Ф.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Під час слухання справи в судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами вручення поштової кореспонденції. З запереченнями на позов, із заявою про розгляд справи без його участі до суду не звертався. Представник відповідача адвокат Піскарьов А.О. в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 наказом директора КП «Запоріжринок» № 74-к від 10.05.2005 року «Про прийом по строковому трудовому договору» був прийнятий на роботу та призначений на посаду директора ринку строком з 10.05.2005 року по 10.05.2006 року. На підставі ст. 39-1 КЗпП України трудові правовідносини між сторонами були продовжені на невизначений строк.

З відповідачем 10.05.2005 року було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність, згідно з яким, останній був зобов`язаний забезпечити збереження ввірених йому цінностей, а також негайно повідомляти адміністрацію про всі випадки крадіжок і недостач.

На підставі наказу № 78 від 02.06.2016 року на КП «Запоріжринок» була проведена позапланова інвентаризація основних засобів, малоцінних матеріальних активів, малоцінних швидкозношуваних предметів, товарно-матеріальних цінностей. Позапланова інвентаризація була викликана необхідністю перевірки наявності ввірених матеріальних цінностей, які були передані для зберігання посадовій особі підприємства ОСОБА_1 , а також враховуючи його звільнення і ухилення від передачі ввірених матеріальних цінностей іншій відповідальній особі.

Наказом КП «Запоріжринок» від 17.12.2015 року № 245 «Про передачу товарно-матеріальних цінностей» ОСОБА_1 було запропоновано здійснити передачу ТМЦ із власного обліку у підзвіт іншій посадовій особі, однак здійснити вказані дії зі сторони останнього залишились без реагування, у зв`язку з чим комісія була вимушена проводити інвентаризацію без присутності ОСОБА_1

31.08.2016 року робочою комісією з інвентаризації Центрального ринку був підготовлений Протокол проведення інвентаризації на Центральному ринку, підписаний всіма членами робочої комісії, згідно якого була виявлена недостача об`єктів основних засобів комунальної власності згідно бухгалтерської довідки, що додається, а саме: кіоск металевий, розташований біля кафе «Пицца» інв. № 1074-1078, 1088- 1092, 1097-1100; криті столи (бетонні прилавки) інв. № 1; палатка з боку пров. Млинового інв. № 1269-1271; 1/2 торгового кіоску з боку пров. Млинового 3,9*3*3, інв. № 1497.

ОСОБА_1 після завершення інвентаризації неодноразово викликався до УП «Запоріжринок» для дачі пояснень, однак прибути до підприємства, ознайомитися з наявними матеріалами та надати свої пояснення відмовився, у зв`язку з чим 21.10.2016 року вказаний вище Протокол інвентаризації було надіслано відповідачу по пошті разом із Листом № 133 від 21.10.2016 року. Однак зазначений лист повернувся до КП «Запоріжринок» з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Враховуючи значні збитки підприємства, пов`язані із нестачею, а також пряме ухилення відповідача від прийняття участі у передачі ввірених йому ТМЦ, КП «Запоріжринок» Листом № 789 від 22.12.2016 року звернулось до Запорізької місцевої прокуратури №1, в якому просило забезпечити розслідування фактів допущенної відповідачем недостачі та прийняти відповідне процесуальне рішення.

28.12.2016 року матеріали скарги заступника директора КП «Запоріжринок» прокурором були направлені до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, з якого 09.11.2017 року, на підприємство надійшла відповідь про складений правоохоронцями висновок щодо проведеної перевірки, за результатами якої ознак кримінального правопорушення у діях відповідача не було виявлено. Вказане підтверджується повідомленням начальника Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області № 550 від 20.01.2017 року.

Крім того, з матеріалів справи та долучених до неї письмових доказів вбачається, що наявність зазначених основних засобів за недостачею у підзвіті колишнього директора ринку ОСОБА_1 було підтверджено на попередній плановій інвентаризації згідно інвентаризаційного опису-Актів, в яких ОСОБА_1 поставив свій підпис в якості матеріально-відповідальної особи.

Підставою трудових правовідносин є трудовий договір. Згідно з частиною 1 ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству завдається майнова шкода.

Трудові обов`язки відповідача визначені посадовою інструкцією директора ринку, з якою відповідач був ознайомлений під розпис, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи.

Згідно норм п.2.34. посадової інструкції директора ринку відповідач був зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо забезпечення збереження товарно-матеріальних цінностей і нести повну матеріальну відповідальність на підставі договору про повну матеріальну відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства У країни.

Згідно з п.2.14. посадової інструкції відповідач був зобов`язаний виконувати накази, усні та письмові розпорядження, резолюції директора КП «Запоріжринок».

Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються главою ІХ Кодексу законів про працю України. Зазначені норми матеріального права визначають як підстави й умови покладання матеріальної відповідальності на працівників, так і розмір такої матеріальної відповідальності. Матеріальна відповідальність є інститутом трудового права.

Згідно ст.130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягненню працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

До категорії прямої дійсної шкоди належить недостача матеріальних цінностей, виявлена під час проведення відповідної інвентаризації. Отже, повний розмір заподіяної шкоди в контексті ст.130 КЗпП України є синонімом поняття прямої дійсної шкоди, а переважною формою покриття шкоди є грошова форма.

Наказом КП «Запоріжринок» № 244 від 17.12.2015 року ОСОБА_1 за систематичне невиконання власних посадових обов`язків, враховуючи, що до зазначеного працівника раніше вже застосовувались заходи дисциплінарного стягнення було звільнено з роботи згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно ст.131 КЗпП України, працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність.

Згідно ст.139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст.135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Згідно Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВВЦРПС № 447/24 від 28.12.1977 року «Про затвердження переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, а також типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність» (діє відповідно до Постанови Верховної Ради України N 1545- XII від 12.09.1991року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР»), позивачем було правомірно укладено з відповідачем договір про повну матеріальну відповідальність, як з начальником (директором) структурного підрозділу підприємства торгівлі, до обов`язків (роботи) якого віднесено зберігання матеріальних цінностей на складах, холодильниках, камерах сховищ та товарних ділянках (на ринку).

У затвердженій посадовій інструкції відповідача було чітко встановлено обов`язок по збереженню ввірених останньому матеріальних цінностей комунального підприємства.

Згідно ст. 135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно і установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Згідно ст. 136 КЗпП України покриття шкоди провадиться шляхом подання власником позову до суду.

Відповідно до узагальненої судовою практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю», у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам їх колишніми працівниками потрібно керуватись нормами ст.ст. 130-137 КЗпП України і звільнення працівника не припиняє його обов`язку відшкодувати заподіяну ним шкоду (п. 9)

У п. 14 наведеної узагальненої практики зазначено, що судовому розгляду підлягають заяви власника підприємства, якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у разі припинення працівником трудових відносин із цим підприємством).

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

КП «Запоріжринок» було замовлено та отримано Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості матеріального збитку, за результатами якої загальна сума матеріальної шкоди (збитків) становила 92446,53 грн. без ПДВ, але стягнення матеріального збитку відповідно до закону має відбуватись з урахуванням ПДВ, а тому загальна сума по недостачі, яка підлягає стягненню з відповідача становить 110935,84 грн.

З огляду на вищевказане, вивчивши всі надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у спричиненні шкоди, завданої КП «Запоріжринок» повністю доведена матеріалами справи, а позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Запоріжринок» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Запоріжринок» (69006, м. Запоріжжя вул. Рекордна,2, р/р НОМЕР_2 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, , ІПН 40, Свідоцтво ПП № 200036543) матеріальну шкоду у розмірі 110935,84 грн. (сто десять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять гривень 84 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Запоріжринок» (69006, м. Запоріжжя вул. Рекордна,2, р/р НОМЕР_2 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, , ІПН 40, Свідоцтво ПП № 200036543) судовий збір у розмірі 1664,04 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят чотири гривні 04 коп.).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.