Номер провадження: 22-ц/813/2691/19
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20.06.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відмову від апеляційної скарги у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Одеської міської ради, третя особа - Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, встановлення факту спільного проживання, визнання права на спадщину за законом та за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом на будівельні матеріали та на земельну ділянку, визнання права користування земельною ділянкою, застосування наслідків нікчемності заповіту, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на будівельні матеріали, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Мазун І.А., 07 листопада 2018 року в м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОМР, третя особа: Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, встановлення факту спільного проживання, визнання права на спадщину за законом та за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом на будівельні матеріали та на земельну ділянку, визнання права користування земельною ділянкою, застосування наслідків нікчемності заповіту.

В обґрунтування позову посилалася на те, що її матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, за життя на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої Одеської державної нотаріальної контори Северовою Н.В., належав житловий будинок АДРЕСА_1, який складався з одного камяного житлового будинку, загальною житловою площею 26,1 кв.м. та надвірних будівель: «Б» - сараю, «Г» - вбиральні, «Е» - сараю, «Д»- сараю, №1,2 - огородження І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 580 кв.м. Також її матері на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого Великомихайлівською районною державною адміністрацією Одеської області 12.12.2003 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №503, належала земельна ділянка площею 5,96 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до рішення Виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів м. Одеси №671 від 17.10.1986 року за продавцями будинку АДРЕСА_1, який придбано матірю позивача, закріплено надлишки площі земельної ділянки у додатковому розмірі 31 кв.м, після чого земельна ділянка за адресою спірного домоволодіння стала складати 611кв.м.

Згідно рішення Виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів №905 від 16.09.1988 року ОСОБА_7 отримала дозвіл на проведення реконструкції будинку АДРЕСА_1 в існуючих розмірах. Спірний будинок було реконструйовано та після реконструкції його площа становила 88,7 кв.м.

07.08.1987 року ОСОБА_7 на випадок смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, який було посвідчено державним нотаріусом Пятої Одеської державної нотаріальної контори Сажнєвою Т.А., згідно якому заповіла в рівних частинах належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 позивачу та її рідному брату - ОСОБА_10. В 1995 року позивач оселилася проживати у цей будинок та проживала у ньому разом з матірю, яка була у ньому також і зареєстрована. За декілька років до своєї смерті мати позивача та позивач переїхали проживати в АДРЕСА_4. Оскільки мати позивача була хворою, не могла самостійно пересуватися та потребувала постійного стороннього догляду, позивач здійснювала за нею догляд до самої смерті.

Позивач, вважаючи, що вона прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала з нею, звернулася до Пятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що 24.02.2012 року її братом ОСОБА_10 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку АДРЕСА_1, а саме з господарських споруд: «Р» - навіс, «Г» - вбиральня, «И» - навіс, «О»- вбиральня, №1-3 огорожа, П літній душ, І мостіння та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку АДРЕСА_1, а саме з господарських споруд: «Р» - навіс, «Г» - вбиральня, «И» - навіс, «О»- вбиральня, №1-3 огорожа, П літній душ, І мостіння. При цьому ці свідоцтва про право на спадщину були видані Великомихайлівською державною нотаріальною конторою, право власності на цими свідоцтвами зареєстроване не було, а на будинок літ. «А» воно не видавалося. Крім того, ОСОБА_10 вперше звернувся до нотаріальної контори 09.02.2009 року із заявою про прийняття спадщини після смерті матері на земельну ділянку площею 5,96 га, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, в якій зазначив, що мати до своєї смерті проживала в АДРЕСА_4 та що інших спадкоємців немає. На підтвердження цьому він надав довідку з місця проживання матері, в якій зазначено, що він проживав на час її смерті разом з нею, однак це не відповідає дійсності, оскільки він проживав за іншою адресою, а відтак спадщину він не прийняв і отримав свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом незаконно.

27.12.2011 року ОСОБА_10 склав на імя ОСОБА_2 заповіт, в якому заповів останньому належну йому частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

03.07.2012 року ОСОБА_10, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_2 від 09.02.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори Трофімовою С.О., зареєстрованого в реєстрі за №1-183, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 5,9555 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території АДРЕСА_3 (за межами населеного пункту).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 помер.

Як зазначив позивач, цей заповіт є нікчемним, оскільки ОСОБА_10 не отримав свідоцтво про право на спадщину саме на житловий будинок АДРЕСА_1, спадщину не прийняв, оскільки не проживав з померлою в АДРЕСА_4, надав нотаріусу недостовірну інформацію. Крім того, в заповіті не було чітко зазначено яку саме частину спірного будинку він заповів ОСОБА_2, заповіт складений в порушення Інструкції «Про вчинення нотаріальних дій», яка діяла на момент виготовлення зазначеного заповіту.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з зустрічним позовом, який було уточнено до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на будівельні матеріали.

В обґрунтування позову посилався на те, що він звернувся до Пятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у звязку з тим, що спадкодавець не зареєстрував на своє імя свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, які були ним отримані після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. У звязку з тим, що з ОСОБА_3 у нього склався певний порядок користування спірним будинком, просив визнати за ним право приватної власності на будівельні матеріали, що складають Ѕ частину домоволодіння з господарчими спорудами АДРЕСА_1, що в цілому складається з житлового будинку літ. «З»: 1-1 коридор площею 7,1кв.м., 1-2 житлова площею 11,6кв.м., 1-3 житлова площею 20,1кв.м., 1-4 кухня площею 10,4кв.м., 1-5 санвузол площею 6,7 кв.м., загальною площею 55,9 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., підсобною площею - 24,2 кв.м., господарських будівель: літ. «К» - гараж, літ. «И» - навіс, літ. «Г» - вбиральня, 1-мостіння, 1-3 огорожа, які розташовані на земельній ділянці площею 611 кв.м.

У жовтні 2013 ОСОБА_6 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з зустрічним позовом, який було уточнено до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки.

В обґрунтування позову посилалася на те, що у звязку з тим, що є розбіжності у її свідоцтві про народження а саме у графі «мати» записано - ОСОБА_7, а у свідоцтві про народження ОСОБА_10 у графі «мати» було записано ОСОБА_7, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину по закону на земельну ділянку площею 5,9555 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території АДРЕСА_3 (за межами населеного пункту), яка належала ОСОБА_10 на підставі державного акту на праві власності.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2015 року заборонено ОМР видавати державний акт про право власності на земельну ділянку площею 611 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 або переоформлювати іншим шляхом зазначену земельну ділянку на імя ОСОБА_6 або ОСОБА_2, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 або будь-яким іншим особам до вирішення спору по суті. Заборонено реєстраційній службі ОМЮ видавати державний акт про право власності на земельну ділянку площею 611 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 або переоформлювати іншим шляхом зазначену земельну ділянку на імя ОСОБА_6 або ОСОБА_2, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 або будь-яким іншим особам до вирішення спору по суті. Заборонено Департаменту комунальної власності ОМР видавати державний акт про право власності на земельну ділянку площею 611 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 або переоформлювати іншим шляхом зазначену земельну ділянку на імя ОСОБА_6 або ОСОБА_2, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 або будь-яким іншим особам до вирішення спору по суті.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 лютого 2012 року, яке зареєстроване в реєстрі за №1-260, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на Ѕ частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку АДРЕСА_1 недійсним. Визнано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 лютого 2012 року, яке зареєстроване в реєстрі за №1-258, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на Ѕ частку майна, яке знаходиться біля житлового будинку АДРЕСА_1 недійсним. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 лютого 2009 року, яке зареєстроване в реєстрі за №1-183, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну ділянку площею 5,96 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району недійсним. Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 з спадкодавцем ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на час її смерті. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на будівельні матеріали, з яких споруджено будинок під літ. «З» та надвірні споруди літ. «К» - гараж, літ. «В» - літня кухня, літ. «И,П» - навіс, літ. «Л,Н» - сарай, літ.«Г,О» - вбиральня, літ. «П» - душ, 1-мостіння, 1-2 огорожа, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, право користування земельною ділянкою площею 611 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 без зміни її цільового призначення. Застосовано наслідки нікчемності заповіту, складеного ОСОБА_10 на імя ОСОБА_2, посвідченого 27 грудня 2011 року державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори Трофімовою С.О., зареєстрованого в реєстрі за №1-2333. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково. Встановлено факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною сестрою ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити, позов ОСОБА_6 задовольнити, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

19.06.2019 року ОСОБА_2 подав клопотання про відмову від апеляційної скарги в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 лютого 2012 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-260, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/2 частину майна, яке знаходиться біля житлового будинку АДРЕСА_1; в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 лютого 2012 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-258, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/2 частину майна, яке знаходиться біля житлового будинку АДРЕСА_1; в частині встановлення факту, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною сестрою ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4; в частині встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 з спадкодавцем ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у звязку із тим, що сторони по справі дійшли висновку про укладення мирової угоди.

Згідно з ч. 4 ст. 364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певні частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Оскільки відмова від апеляційної скарги не суперечить закону, не порушує права будь-яких осіб, вона може бути прийнята судовою колегію із закриттям апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст362, 364, 367, 368 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Заяву ОСОБА_2 про відмову від апеляційної скарги - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від апеляційної скарги в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 лютого 2012 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-260, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/2 частину майна, яке знаходиться біля житлового будинку АДРЕСА_1; в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 лютого 2012 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-258, видане Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/2 частину майна, яке знаходиться біля житлового будинку АДРЕСА_1; в частині встановлення факту, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною сестрою ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4; в частині встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 з спадкодавцем ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційне провадження в цій частині закрити.

В іншій частині продовжити слухання справи.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе