У Х В А Л А

24 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 203/3682/17

Провадження № 14-318цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н. П.,

суддів Антонюк Н.О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М. , Золотнікова О. С. , Кібенко О. Р. , Лобойка Л. М. , Прокопенка О. Б. , Пророка В. В. , Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 року

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський», банк), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонду), в якому уточнивши позовні вимоги просив:

- визнати за ним право на отримання відповідно до Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) відшкодування за картковим рахунком «Депозит*«вКлад» № НОМЕР_1 в загальному розмірі 19529,51 грн;

- зобов`язати ПАТ «Банк «Михайлівський» в особі уповноваженої особи подати до Фонду інформацію щодо нього як вкладника ПАТ «Банк «Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за картковим рахунком «Депозит*«вКлад» № НОМЕР_1 в загальному розмірі 19529,51 грн;

- зобов`язати Фонд вчинити всі необхідні дії для здійснення виплати грошових коштів у межах гарантованої суми як вкладнику неплатоспроможного банку.

Позовні вимоги мотивував тим, що 08 лютого 2016 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір, за яким банк відкрив йому картковий рахунок «Депозит*«вКлад» № НОМЕР_1 та прийняв від нього грошові кошти на загальну суму 20000,0 грн. 25 березня 2016 року між ним та банком було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», згідно з яким ПАТ «Банк Михайлівський» відкрив йому рахунок № НОМЕР_2 та прийняв від нього грошові кошти на загальну суму 50000,0 грн. Того ж дня між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ «ІРЦ», товариство) було укладено договір позики, за яким він передав товариству грошові кошти, що підлягали поверненню на його рахунки, відкриті у ПАТ «Банк Михайлівський». 19 травня 2016 року на виконання умов вищевказаного договору позики на його рахунки надійшли кошти в сумі 30531,14 грн. Крім того, 16 травня 2016 року між ним та ТОВ «ІРЦ» було укладено договір позики, за яким він також передав товариству грошові кошти, що підлягали поверненню на його рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський». 19 травня 2016 року на виконання зазначеного договору позики на його рахунок № НОМЕР_2 надійшли грошові кошти в сумі 20029,51 грн. Того ж дня в системі інтернет-банкінгу «mPay» він здійснив переказ своїх грошових коштів у сумі 50029,51 грн із зазначеного рахунку на рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський». На час ухвалення рішення про ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на його рахунку № НОМЕР_1 в банку обліковувалося 70060,65 грн. Після звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб йому було повернуто лише 20000,0 грн. При цьому ПАТ «Банк Михайлівський» повідомило його про те, що решта коштів не підлягає поверненню через нікчемність правочину з переказу коштів у сумі 50029,51 грн. Після повторного звернення до Фонду йому додатково було повернуто 30531,14 грн. Решту коштів - 19529,51 грн неповернуто, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року, з урахуванням ухвал цього суду про виправлення описок від 03 квітня та 11 жовтня 2018 року, позов задоволено.

Визнано право ОСОБА_8 на отримання відповідно до Закону № 4452-VI відшкодування за картковим рахунком « Депозит *вКлад» № НОМЕР_1 в сумі 19529,51 грн.

Зобов`язано ПАТ «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_8 як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 19529,51 грн.

Зобов`язано Фонд вчинити всі необхідні дії в межах наданих законом повноважень із здійснення виплати відшкодування коштів у межах гарантованої суми ОСОБА_8 як вкладникові ПАТ «Банк Михайлівський».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кошти, на рахунку позивача № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» є вкладом у розумінні Закону № 4452-VI, а тому вимоги позивача про відшкодування коштів у межах гарантованої суми є обґрунтованими, а відмова відповідача повернути ці кошти - незаконною.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Михайлівський» залишено без задоволення. Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а кошти на рахунку позивача є вкладом відповідно до норм Цивільного кодексу України та Закону № 4452-VI. Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У жовтні 2018 року ПАТ «Банк Михайлівський», від імені якого діє уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просило скасувати заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року і постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 року та закрити провадження у справі.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій не врахували особливий статус Фонду, який є спеціалізованою державною установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а спори щодо оскарження дій чи бездіяльності уповноваженої особи, зобов`язання вчинити певні дії, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Між позивачем і ТОВ «ІРЦ» було укладено договори позики, а не договір банківського вкладу, за умовами якого кошти позивача були передані у власність ТОВ «ІРЦ». Договори позики є двосторонніми, укладеними позивачем безпосередньо з ТОВ «ІРЦ» без участі банку як повіреного, а кошти, що вносилися/отримувалися за такими договорами, за своєю природою не є вкладом згідно із Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Законом № 4452-VI. Відповідно гарантії Закону № 4452-VI не поширюються на спірні правовідносини.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У грудні 2018 року ОСОБА_8 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що він звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених прав, які виникли з цивільно-правової угоди, а тому цей спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства. У спірних правовідносинах не вбачається ознак адміністративного або іншого владного підпорядкування однієї сторони іншій, а відтак ці відносини не можуть вважатися публічно-правовими.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Частиною шостою статті 403 ЦПК України встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 ЦПК України (частина четверта статті 404 цього Кодексу).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 05 червня 2019 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на те, що касаційна скарга містить доводи про порушення судами правил предметної та суб`єктної юрисдикції.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року, обґрунтованими та приймає справу до розгляду в межах оскарження з підстав, установлених частиною шостою статті 403 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Разом із тим суд вважає за необхідне поінформувати учасників справи щодо процесуального порядку розгляду їх справи шляхом надіслання копій цієї ухвали.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, статтями 402-404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2018 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 10 липня 2019 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко Т. О. Анцупова О. Р. Кібенко С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко В. В. Британчук В. В. Пророк Ю. Л. Власов О. М. Ситнік М. І. Гриців В. Ю. Уркевич Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська О. С. Золотніков