Головуючий суду 1 інстанції - Дідоренко А.Е.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 417/8303/19
Провадження № 22-ц/810/429/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач Ліснополянська сільська рада Марківського району Луганської області

третя особа Станично-Луганська нотаріальна контора

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст.369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2

на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 26 квітня 2019 року, постановлену у складі судді Дідоренко А.Е. в с. Марківка Луганської області,

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, третя особа Станично-Луганська нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до Марківського районного суду Луганської області суду з позовною заявою до Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, третя особа Станично-Луганська нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 11 квітня 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху з підстав, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Так у вказаній ухвалі судом першої інстанції зазначено, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту порушених прав, так як з доданого до позовної заяви роз`яснення державного нотаріуса Кондратьєва В.М. від 02.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у зазначений законом строк та не була зареєстрована за однією адресою з померлою, тому вона є такою, що не прийняла спадщину. Нотаріусом рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини згідно зі ст.1272 ЦК України.

Проте позивач у вказаному позові ставить вимогу про визнання права власності на спадкове майно, яке ним фактично не було прийнято згідно з вимогами законодавства.

Тому позовні вимоги необхідно уточнити, а також обґрунтувати з посиланням на докази та неможливість оформити спадкові права в нотаріальному порядку.

На усунення вказаних недоліків 22 квітня 2019 року позивачем в особі представника було подано до суду заяву про уточнення позовних вимог.

Проте ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 26 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 було визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки останніми не було вжито будь-яких заходів для виконання належним чином ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, строк для їх усунення сплив та від позивача не надійшло клопотання про його продовження.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 26 квітня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем повністю додержані вимоги п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, а якщо на думку суду неправильно обраний спосіб захисту, то це повинно бути відображено в рішенні суду та є підставою для повернення ухвали позовної заяви. Крім того вказуючи позивачу на необхідність звернення до суду з вимогою про надання додаткового строку для прийняття спадщини, а не з позовом про визнання права власності на спадкове майно суд незаконно відмовляє позивачу в доступі до правосуддя, що є грубим порушенням судом ч.1 ст.4 ЦПК України, де вказано, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також у апеляційній скарзі зазначено, що при постановленні ухвали судом першої інстанції не прийнято до уваги, що згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції проводиться в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи позовну заяву неподаною, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не усунув її недоліків, визначених в ухвалі суду про залишення заяви без руху.

Судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена передчасно з порушенням норм ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

22 квітня 2019 року на виконання вимог ухвали судді про залишення заяви без руху позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач виклав свої вимоги та просив захистити порушене право у спосіб, який, на його думку, відповідає змісту порушеного права.

З`ясування суті позовних вимог, наявності або відсутності підстав для задоволення позову, дослідження та оцінка доказів належить до компетенції суду і підлягає вирішенню ним при розгляді справи в судовому засіданні за правилами ЦПК України.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Із поданої позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона містить у вільній формі викладені обставини, які, на думку позивача, обґрунтовують позовні вимоги і зазначені докази, на які вона вважала за необхідне послатися.

Що стосується інших вимог та доказів, то суд першої інстанції міг уточнити під час проведення попереднього судового засідання.

Відповідно до ст.ст. 4, 13, 43 ЦПК України особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу, а перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов`язком суду.

Крім того, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Тобто, відкриття провадження у справі не позбавляє суд першої інстанції в разі необхідності провести підготовче судове засідання.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З наведених підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду від 26 квітня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 26 квітня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, третя особа Станично-Луганська нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 26 червня 2019 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький