ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 645/116/19

Провадження № 22-ц/818/3813/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І. В., Колтунової А. І.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізично особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року в складі судді Сілантьєвої Е.Є.,

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 з вимогами про розірвання договору на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки, який укладений 06 жовтня 2018 року між ФОП ОСОБА_2 та Фізичною особою ОСОБА_1 та вимогами стягнути з ФОП ОСОБА_2 кошти сплачені за холодильник в розмірі 10600,00 грн. та суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 06 жовтня 2018 року за адресою її місця проживання завітав представник відповідача ОСОБА_5 . Під час розмови їй було повідомлено, що існують списки пільговиків та державна програма по безкоштовній заміні та отриманні зі знижкою у 45% побутової техніки для пенсіонерів, ветеранів праці і дітей війни. Зі слів представника, отримати таку знижку може вичерпна кількість осіб, тому приймати рішення необхідно невідкладно. Позивачкою з зазначеним представником відповідача було узгоджено в усній формі умови предмету Договору, яким повинен був бути - холодильник, німецького виробництва із ринковою ціною 16 000,00 грн. (з урахуванням знижки за договором вартість холодильника повинна була скласти 8 800,00 грн.).

Того ж дня представник відповідача повернувся з запакованим у картонну упаковку холодильником, Договором та Актом наданих послуг, які він наполягав відразу ж підписати, оскільки поспішав на інше замовлення. 6 жовтня 2018 року між ФОП ОСОБА_2 та Фізичною особою ОСОБА_1 після доставки холодильника було укладено Договір на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки. Відповідно до наданого Договору їй було доставлено холодильник Delfa DBFH-170, вартістю 10600 грн., за який позивач сплатив в повному обсязі, що підтверджується Актом наданих послуг. Крім того позивач зазначає, що під час доставки холодильника представник відповідача наполягав на важливості утилізації - списання застарілої техніки (газової плити та холодильника), хоч ця техніка була у повністю справному та функціональному стані. Вже навіть було складено та вручено талон на списання холодильника на якому стояла печатка Компанії «ТЕРРА ТЕХНІКА». Однак, у цей момент чоловіку позивача зателефонував їх син - ОСОБА_4 , який наполягав на тому, щоб вони не погоджувалися на списання та не віддавали холодильник чи газову плиту. Крім того позивач вказала, що перевірити холодильник на комплектність та відповідність до узгоджених умов у неї не було можливості у зв`язку з значним віком - 81 рік. Пізніше було виявлено, що цей холодильник не німецького виробництва як було обговорено, а українського торгового бренду DELFA китайського виробництва та збірки, ринкова вартість якого 5700 грн. У зв`язку з невідповідністю умов договору, позивачем було подано відповідачу заяву від 12 жовтня 2018 року про розірвання укладеного договору та повернення сплачених коштів за придбану техніку та надані послуги у зв`язку з наданням неправдивої інформації співробітником відповідача під час складання договору від імені відповідача. Цю заяву було отримано співробітником відповідача - секретарем ОСОБА_6 12 жовтня 2018 року. Не отримавши відповіді на звернення, було надіслано претензію від 19 жовтня 2018 року (отримано співробітником відповідача - секретарем ОСОБА_6 19 жовтня 2018 року), в якій було зазначено, що продаж техніки відбувся з порушення прав споживачів, у зв`язку з чим просили розірвати договори та повернути сплачені грошові кошти. На претензію 29 жовтня 2018 року від відповідача надійшов лист, в якому жодної відповіді на поставлені у претензії питання, відповідачем зазначено, що претензія подана неуповноваженою особою (рідним сином позивача). 01 листопада 2018 року позивачем особисто було подано звернення. У відповідь було отримано лист від 01 грудня 2018 року, в якому Відповідач не надав обґрунтованої відповіді на поставлені питання.

Позивачка вважає, що окрім порушення умов договору, відповідачем спричинена їй моральна шкода, яку оцінює в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування зазначила, що, як літня людина - 81 років, серед доходів має лише пенсію, яка значно менша за вартість Договору, внаслідок дій відповідача у неї виникла необхідність купувати новий холодильник, який би відповідав вимогам, але через сплату вартості спірного Договору, в неї не залишилось коштів на таку покупку, не залишилось коштів на покупку ліків, виникли проблеми з оплатою комунальних послуг. В наслідок цих обставин, стан здоров`я значно погіршився. Тому позивачка вважає, що розмір моральної шкоди спричиненої їй підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовлено в повному обсязі.

24 червня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, не дослідження в судовому засіданні та не надання судом оцінки всім доказам у справі, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд порушив принцип диспозитивності, оскільки позивач обґрунтовувала вимоги тим, що під час укладення спірного договору порушено вимоги ст. ст. 15, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», що виражалось в наданні їй неповної та недостовірної інформації щодо ціни, розрахунку ціни, умов та правил придбання продукції, інформації про виробника. Вказує на те, що позивач не посилався на порушення якості товару та не зазначав, що товар має недолік. Зазначає, що є незрозумілим, на підставі чого суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не мала претензій після огляду, не надав оцінки показанням свідка ОСОБА_4 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 липня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року закінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду на 11 год. 20 хв. 23 липня 2019 року.

22 липня 2019 року представником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвокатом Хіль М.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року - без змін.

Вказує на те, що доказів того, які характеристики повинен мати холодильник, окрім тих, що зазначені в договорі з відповідачем, в матеріалах справи відсутні, позивач як замовник прийняла вказаний холодильник за актом надання послуг від 06 жовтня 2018 року без зауважень. З 06 жовтня 2018 року позивач особисто жодних претензій не мала, до офісу не приходила, заява від 12 жовтня 2018 року, а також претензія від 19 жовтня 2018 року направлені від імені ОСОБА_4 Доставлений холодильник моделі DBFH-170 був обраний позивачем і відповідає умовам укладеного договору. Висновки суду першої інстанції повністю відповідають обставинам справи. Замовником був здійснений огляд товару та підписаний акт наданих послуг без претензій. Твердження позивач а про те, що суд не зазначив про письмові докази долучені до матеріалів справи 05 березня 2019 року, не надав оцінки показанням свідка ОСОБА_4 , спростовуються матеріалами справи.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи повністю в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 06 жовтня 2018 року, позивачу на виконання умов вищезазначеного договору, було доставлено холодильник Delfa DBFH-170 за актом прийому-передачі побутової техніки, ОСОБА_1 , як замовник, зауважень по кількості, якості, комплектності, розміру, а також вартості виробу (холодильника) до ФОП ОСОБА_2 не мала, про що було зазначено в акті прийому - передачі від 06 жовтня 2018 року. Також відповідно до вказаного акту Замовник підтвердив, що після огляду замовлення (побутової техніки) він не має претензій по найменуванню, якості, комплектності, розмірам замовлення, а також щодо розміру вартості послуг за Договором. Після підписання даного Акту зобов`язання Виконавця по даному Договору вважаються виконаними у повному обсязі належним чином. Посилання позивача, що товар не відповідає встановленим домовленостям - країна виробника, та з боку відповідача мав місце обман покупця, не знайшло свого підтвердження та спростовується як Договором на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки від 06 жовтня 2018 року так і актом наданих послуг від 06 жовтня 2018 року.Згідно Договору на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки саме позивач надала відповідачу інформацію про характеристику вибраного нею холодильнику,його комплектації, замовлення та доставки. Доказів того, які характеристики повинен мати холодильник Delfa DBFH-170, окрім тих, що у вищезазначеному Договорі із відповідачем, у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані. Доказів на підтвердження використання відповідачем нечесної підприємницької практики чи наявності інших передбачених чинним законодавством України підстав недійсності або підстав розірвання договору на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки від 06 жовтня 2018 року внаслідок порушення Закону України Про захист прав споживачів» Позивачем не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання Договору на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки від 06 жовтня 2018 року та стягненню коштів, а також стягненню суми відшкодування моральної шкоди, оскільки остання вимога є похідною від вимог про розірвання договору та стягнення коштів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 6 жовтня 2018 року між ФОП ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_1 ), іменується як «Виконавець» за умовами Договору, та Фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), іменується як «Замовник» за умовами Договору, було укладено Договір на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. (стаття 905 ЦК України).

Згідно вимог статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно з ч. 1 статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до частин першої, другої статті 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Згідно з частинами першою, другою статті 700 ЦК України продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання. Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар, вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі.

Пунктом 15 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги) (частина перша статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з частиною другою статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

В силу вимог ст. 4 ч. 1 п. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Відповідно до ч. 7 п. 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих збитків.

Як свідчать матеріали справи, згідно з пунктами 1, 2, 3, 9, 10, 11, 21 Договору на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки від 06 жовтня 2018 року Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання по наданню послуг з пошуку, підбору, замовлення, доставці побутової техніки (далі Замовлення) за наданими зразками (вибір моделі побутової техніки здійснюється Замовником по каталогам і (або) зразкам, представленим Виконавцем), а Замовник зобов`язується оплатити надані послуги.

Предметом договору є надання послуг, а не реалізація товару. У загальну вартість послуг включено: вартість послуг за даним договором, вартість організації замовлення, вартість Замовлення, вартість доставки Замовлення від складу виробника на склад Виконавця, а також вартість доставки Замовлення Замовнику. Максимальний строк надання послуг по даному договору складає один робочий день з часу підписання Договору. Договір вважається повністю виконаним з моменту підписання Замовником та Виконавцем акту наданих послуг. При цьому, підписуючи акт, Замовник підтверджує, що послуги за даним Договором надані йому Виконавцем в повному обсязі, належним чином відповідно до умов даного Договору і вимогами чинного законодавства. Сторони домовилися, що прийняття Замовлення (побутової техніки) Замовником і підписання акту наданих послуг Замовником - є достатнім підтвердженням прийняття наданих послуг за даним Договором і підтверджує факт відсутності претензій у Замовника до Виконавця. Замовник приймає Замовлення згідно з актом наданих послуг після його огляду, при цьому всі претензії і недоліки товару, в разі їх наявності, повинні бути вказані Замовником в зауваженнях до цього акту. Термін дії цього Договору з моменту підписання до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір вважається виконаним сторонами і в зв`язку з цим припинив свою дію з моменту прийняття Замовником послуг (побутової техніки) і підписання ним акту наданих послуг.

Згідно акту наданих послуг від 06 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_2. , надалі виконавець, надав послуги, які включали в себе пошук, підбір, замовлення, доставка, занос у квартиру холодильника, а ОСОБА_1 , надалі Замовник, прийняв послуги по пошуку, підбору, замовлення, доставці побутової техніки за наданими зразками. Також зазначене, що Замовник підтверджує, що послуги за Договором від 06 жовтня 2018 року надані йому Виконавцем у повному обсязі, належним чином у відповідності з умовами донного Договору та вимогам діючого законодавства. По вказаному Договору Сторони претензій один до одного не мають.

З вказаного акту вбачається, що замовник підтвердив, що після огляду замовлення (побутової техніки) він не має претензій по найменуванню, якості, комплектності, розмірам Замовлення, а також щодо розміру вартості послуг за Договором. Після підписання даного Акту зобов`язання Виконавця по даному Договору вважаються виконаними у повному обсязі належним чином.

Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами по справі, 06 жовтня 2018 року, позивачу на виконання умов вищезазначеного договору, було доставлено холодильник Delfa DBFH-170 за актом прийому-передачі побутової техніки.

При цьому, ОСОБА_1 , як замовник, зауважень по кількості, якості, комплектності, розміру, а також вартості виробу (холодильника) до ФОП ОСОБА_2 не мала, про що було зазначено у вказаному вище акті прийому - передачі від 06 жовтня 2018 року. Також відповідно до вказаного акту Замовник підтвердив, що після огляду Замовлення (побутової техніки) він не має претензій по найменуванню, якості, комплектності, розмірам Замовлення, а також щодо розміру вартості послуг за Договором.

Після підписання даного Акту зобов`язання Виконавця по даному Договору вважаються виконаними у повному обсязі належним чином, що було передбачено умовами укладеного договору, що визначено умовами договору.

Згідно Договору на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки саме позивач ОСОБА_1 надала відповідачу інформацію про характеристику обраного нею холодильнику, його комплектації, замовлення та доставки.

Докази того, що холодильник Delfa DBFH-170, повинен мати інші характеристики, окрім тих, що були визначені у вищезазначеному Договорі із відповідачем, у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

За змістом статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (тут і далі у редакції, чинній станом на 18 липня 2013 року) нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

У статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Доказів на підтвердження використання відповідачем нечесної підприємницької практики чи наявності інших передбачених чинним законодавством України підстав недійсності або підстав розірвання договору на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки від 06 жовтня 2018 року внаслідок порушення Закону України «Про захист прав споживачів» позивачем не надано.

Враховуючи викладене вище, порушень відповідачем вимог ст. ст. 15, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», що виражалось, зокрема, в наданні їй неповної та недостовірної інформації щодо ціни, розрахунку ціни, умов та правил придбання продукції, інформації про виробника, судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не посилався на порушення якості товару та не зазначав, що товар має недолік, а суд зробив висновок щодо вказаного факту, є помилковими, оскільки суд в своєму рішенні лише зазначив, що посилання позивача на те, що товар не відповідає встановленим домовленостям - країна виробника, та з боку відповідача мав місце обман покупця, не знайшло свого підтвердження та спростовується як Договором на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки від 06 жовтня 2018 року так і актом наданих послуг від 06 жовтня 2018 року.

Щодо посилань на те, від 12 жовтня 2018 року було подано заяву про розірвання укладеного договору та повернення коштів, та претензію від 19 жовтня 2019 року, то суд звертає увагу на те, що з відповідною заявою та претензією звертався її син ОСОБА_4 , а не позивач особисто, що і підтвердила ОСОБА_1 та сама зазначила про це в позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не надано оцінку показам свідка ОСОБА_4 спростовуються матеріалами справи, оскільки свідка ОСОБА_4 було допитано в судовому засіданні, показанням свідка як доказу у справі судом була надана належна оцінка згідно вимог ст. 89 ЦПК України.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається та підтверджено доказами, згідно Договору на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки саме позивач ОСОБА_1 надала відповідачу інформацію про характеристику обраного нею холодильнику, його комплектації, замовлення та доставки, дана модель холодильника була обрана позивачем самостійно за каталогом, відповідно до її технічних характеристик, розміру, кольору, об`єму холодильної та морозильної камери, класу енергозбереження тощо. Докази того, що холодильник Delfa DBFH-170, повинен мати інші характеристики, окрім тих, що були визначені у вищезазначеному Договорі із відповідачем та погоджені сторонами, у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не надані.

Суд бере до уваги, що відповідно до умов договору, предметом даного договору було надання послуг, визначення в договорі країни виробника товару умовами договору не було передбачено.

ОСОБА_1 було роз`яснено, що послуги включають в себе пошук, підбір, замовлення, доставку, занос у квартиру холодильника та визначено вартість послуг в цілому та з чого вона складається, а також вартість товару, послуг, доставки, підйому та заносу товару в квартиру. Після узгодження всіх умов сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов, зокрема, про предмет договору, та договір було укладено. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було виконано належним чином зобов`язання за договором, а саме: підібрана, замовлена, доставлена та занесена у квартиру обрана позивачем модель холодильника. Після чого ОСОБА_1 з чоловіком підписали акт наданих послуг, яким згідно визначених в договорі умов, підтвердили, що послуги надані в повному обсязі, належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Після підписання акту наданих послуг позивач здійснила розрахунок.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що є незрозумілим, на підставі чого суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не мала претензій після огляду, є безпідставними.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо розірвання Договору на надання послуг по підбору, замовленню, доставки побутової техніки від 06 жовтня 2018 року та стягнення коштів, є обґрунтованим.

Висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. є похідними від основних вимог, тому також задоволенню не підлягають, є правильним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовано обставини справи, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України є законним і обґрунтованим, і доводами апеляційної скарги не спростовується, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального праві, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

А.І. Колтунова