Справа № 419/1361/19
Провадження № 2/419/402/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при секретарі - Шапка О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до Військово - цивільної адміністрації м. Щастя Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Військово - цивільної адміністрації м. Щастя Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її вітчим - ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з 1/6 частки приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт, яким останній все своє майно заповів позивачу - ОСОБА_1 .

На момент смерті ОСОБА_2 позивач постійно проживала разом з ним, тобто фактично прийняла спадщину, оскільки про відмову від прийняття спадщини не заявляла.

Однак при зверненні позивача до Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що при здійсненні аналізу поданих документів у заповіті виявлені розбіжності, а саме існує різниця в один рік у даті посвідчення та даті складання заповіту.

При зверненні позивача до Петропалівської селищної ради з метою виправлення помилки посадовою особою, яка засвідчувала заповіт, їй було відмовлено у видачі дублікату заповіту за відсутності на те відповідних правових підстав та видано копію заповіту, в якій явно помітні виправлення в даті посвідчення заповіту.

Бажаного результату не надало і звернення позивача до ГТУЮ у Луганській області щодо вирішення вищевказаної помилки.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.35).

Представник відповідача Військово - цивільної адміністрації м. Щастя Новоайдарського району Луганської - Клімкова С. в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позовних вимог не надала (а.с.38).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5).

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт, яким останній все своє майно заповів позивачу - ОСОБА_1 (а.с.8).

З копії довідки №954, виданої 09.04.2019 року ЖКГ КП «Жилбудсервіс» (а.с.14), вбачається, що померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з ним мешкали та вели спільне господарство донька - ОСОБА_1 , 1951 року народження, онука - ОСОБА_3 , та правнуки - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Вказані обставини також підтверджуються копією домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 03.02.2000 року, виданого ВЕП «Луганськкомуненерго» (а.с.9), квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 в рівних частках.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.6).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.7).

З записів здійснених державним нотаріусом Харченко О.С. на зворотній стороні свідоцтва про право власності на житло від 03.02.2000 року, виданого ВЕП «Луганськкомуненерго», копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.9 - зворотна сторона), вбачається, що на 1/6 частку квартири видані свідоцтва про право на спадщину 12.06.2008 року №295, 296, 297 після смерті ОСОБА_6 , а також на 1/6 частку квартири видане свідоцтво про право на спадщину 16.02.2010 року №56 після смерті ОСОБА_9 .

З копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 , за реєстровим №70/767/15 (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_7 належить 2/9 частки власності даної квартири, ОСОБА_1 - 7/18, ОСОБА_10 - 1/18, ОСОБА_2 - 1/6, ОСОБА_8 - 1/6.

При зверненні позивача до Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що при здійсненні аналізу поданих документів у заповіті виявлені розбіжності, а саме існує різниця в один рік у даті посвідчення та даті складання заповіту (а.с.21).

При зверненні позивача до Петропалівської селищної ради з метою виправлення помилки посадовою особою, яка засвідчувала заповіт, їй було відмовлено у видачі дублікату заповіту за відсутності на те відповідних правових підстав (а.с.22), а також 25.02.2019 року видано копію заповіту, в якій явно помітні виправлення в даті посвідчення заповіту (а.с.23, 24).

Бажаного результату не надало і звернення позивача до ГТУЮ у Луганській області щодо вирішення вищевказаної помилки, що підтверджується копією відповіді на звернення від 29.03.2019 року (а.с.25-28).

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування".

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача заперечень проти позовних вимог не надала, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1233, 1235, 1261, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 127, 200, 206, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військово - цивільної адміністрації м. Щастя Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом на майно, яке належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/6 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий О. М. Іванова