Провадження № 2-з/200/119/19
У Х В А Л А

23 липня 2019 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в порядку статті 151-152 Цивільного процесуального кодексу України звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, в якій просить забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборони державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які дії по внесенню записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно здійснення державної реєстрації змін щодо відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої в поряду спадкування може стати ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви позивачка зазначає, що має законні підстави побоюватись, що у разі невжиття відповідних заходів виконання рішення суду може бути утруднено чи зроблено неможливим.

Зважаючи на те, що майно, яке може стати власністю ОСОБА_2 на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду та у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 може продати квартиру, яка є його власністю в порядку спадкування, позивачка вважає, що виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, може бути істотно утруднене або унеможливлене. У зв`язку з чим, на думку позивачки, доцільним є застосування до Відповідача-1 заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження цього майна та заборони проводити будь-які дії щодо його відчуження.

Суд, вивчивши клопотання про забезпечення позову та додатки до нього прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.1.ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1,2,3 ч.1ст. 150 ЦПК України передбачені такі види забезпечення як накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.06. «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод«Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, забезпечення позову співвідносяться з предметом позову, є абсолютно співрозмірним та адекватним позовним вимогам, оскільки Позивачем належним чином обґрунтовано наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує вжиття заходів до забезпечення позову, що свідчить про загрозу неможливості в подальшому виконання рішення.

Суд вважає, що обрані позивачкою заходи забезпечення позову носять лише тимчасовий характер, що направлений на збереження майнових активів Відповідача-1 та зменшення ризику відчуження зазначених активів третім особам на час розгляду даної справи у суді.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги значну ціну позову та збитки, що може зазнати Позивач внаслідок неможливості виконання рішення суду, а також наведені обставини, які вказують на недобросовісність відповідачів по справі, оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді заяви про вжиття заходів до забезпечення позову та встановивши обставини в їх сукупності, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині заборони державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які дії щодо відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вжиття запобіжного заходу у вигляді накладення арешту може в подальшому позбавити можливості користування квартирою, а тому в даній частині заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

До вирішення спору по суті вжити заходів забезпечення позову якими:

заборонити державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які дії по внесенню записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно здійснення державної реєстрації змін щодо відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Інші відомості, передбачені ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її прийняття, тобто з 23.07.2019 року та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки, до 23.07.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску