Справа № 369/4399/19
Провадження №2/369/2657/19
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29.07.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

за участю секретаря Головатюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пархоменко Олени Олегівни про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Через канцелярію суду представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Пархоменко Оленою Олегівною було подано заяву про забезпечення позову.

В своїй заяві представник позивача просив суд накласти арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків в Україні: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на праві приватної власності на підставі договору дарування від 27.04.2010 року.

Накласти арешт на автомобіль марки NISSAN АLМЕRА («Нісан Альмера») 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків в Україні: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на праві приватної власності.

Накласти арешт на грошові кошти, належні ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків в Україні: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ), що містяться на рахунках: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , відкритих на ім`я ОСОБА_3 в АТ «КБ «ПриватБанк» в межах ціни позову.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 07 травня 2009 року Відповідач взяла в у ТОВ «Ліга Стар» в позику грошові кошти у розмірі 20 000,00 латвійських латів (що станом на 07.05.2009 року за офіційним курсом валют Центрального банка Латвії еквівалентно 28 457,44 Євро) на умовах повернення у строк до 07 травня 2014 року.

У вказаному грошовому зобов`язанні було змінено кредитора - ним, відповідно до договору про уступку вимоги боргу по кредитному договору №18/02/10 від 18.02.2010 року, став Позивач.

Проте, свої зобов`язання за вищевказаним договором позики Відповідачка не виконувала, в зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 521 481,82 грн.

Виконання зазначеного рішення суду Відповідачкою не здійснюється, а тому Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з Відповідачки інфляційних втрат, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи значний розмір ціни позову, не вчинення Відповідачкою протягом десяти років жодних дій, які б свідчили про її дійсні наміри повертати позику, та те, що Відповідачка може в будь-який час безперешкодно здійснити відчуження власного майна з метою умисного невиконання рішення суду по даній справі, не вжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду про стягнення суми інфляційних втрат, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

А тому просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Відповідача в межах вимог Позивача.

Так, згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно за №173949131 від 16.07.2019 року за Відповідачем на праві приватної власності зареєстровано нерухоме майно - однокімнатна квартира АДРЕСА_3 .

Ринкова вартість квартири, визначена на основі порівняння пропозицій з продажу аналогічних квартир, становить 543 000,00 грн.

Згідно відомостей, наданих Управлінням ДАІ ГУ МВС України в Київській області. Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, за Відповідачем на праві власності зареєстровано автомобіль марки NISSAN ALMERA («Нісан Альмера») 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_8 .

Ринкова вартість автомобіля, визначена на основі порівняння пропозицій з продажу аналогічних транспортних засобів, становить 155 640,00 грн.

Згідно інформації з АТ «КБ «ПриватБанк» у Відновідача в установі АТ «КБ «ПриватБанк» відкриті рахунки, на яких наявні грошові кошти у гривнях та іноземних валютах. А саме: на рахунку № НОМЕР_3 (МФО 321842) наявні грошові кошти у гривнях, на рахунку № НОМЕР_4 (МФО 321842) наявні грошові кошти у валюті Євро, на рахунку № НОМЕР_5 (МФО 321842) наявні грошові кошти у гривнях, на рахунку № НОМЕР_6 (МФО 321842) наявні грошові кошти у доларах США, на рахунку № НОМЕР_7 (МФО 321842) наявні грошові кошти у гривнях.

З огляду на наведені вимоги процесуального закону та зважаючи на те, що виявлене майно, що належить Відповідачеві за своєю вартістю не перевищує розміру ціни позову, прошу застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на автомобіль марки NISSAN АLМЕRA («Нісан Альмера») 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , що належать Відповідачу, та на грошові кошти, наявні на рахунках відкритих на ім`я Відповідача в АТ «КБ «ПриватБанк» в межах ціни позову.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пархоменко Олени Олегівни слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов"язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, належним чином не обґрунтовано необхідність застосування виду забезпечення позову у вигляді арешту, не вказано чи співмірна ця вартість ціні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову може вважатись підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У поданій заяві про забезпечення позову заявник обмежився лише зазначенням, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не навівши достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому, останнім не доведено наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, так само не доведено співмірності позовних вимог із заявленими заходами забезпечення позову в майновому вимірі.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 258-261-210 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пархоменко Олени Олегівни про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя М.Д. Медведський