Справа № 642/2581/19
Провадження № 2/642/1078/19
31 липня 2019 року Ленінський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді - Грінчук О.П.,
за участю секретаря судового засідання - Сузанського О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) у розмірі 19 111,21 грн, вказуючи, що відповідно до укладеного Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, до якого приєднався відповідач шляхом підписання Заяви про приєднання та Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), Банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 12 000 грн. на картковий рахунок з використанням платіжної картки на строк 36 місяців з процентною ставкою 28%. У результаті невиконання умов кредитного договору з боку відповідача, станом на 13.03.2019 р. існує заборгованість у розмірі 19 111,21 грн., що складається з: -загальна сума основної заборгованості 11 998,18 грн.; -загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 5 251,44 грн.; -загальна сума заборгованості за РКО 14,00 грн.; -загальна сума нарахованої пені 1385,46 грн.; -сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 0,00 грн.; -сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 320,36 грн.; -розмір 3% річних на суму простроченого кредиту 30,57 грн.; -розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів -111,20 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.
Ухвалою суду від 02.05.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання, в якому зазначив, що позов підтримує повністю, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.10.2016 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, до умов якого відповідач приєднався підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, за яким останньому було встановлено відновлювальну кредитну лінію у розмірі 12 000 грн. на строк 36 місяців, з процентною ставкою 28% річних на картковий рахунок з використанням платіжної картки (а.с 14-17).
До матеріалів справи банком доданий Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції від 01.08.2016, яка діяла на момент укладання кредитного договору між сторонами.
У заяві позичальника він своїм підписом підтвердив, що ознайомився із вказаним Договором.
Згідно з пунктом 1.2. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб для отримання Кредиту Клієнт особисто надає Банку Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), оформлену за встановленою Банком формою та підписану Клієнтом, і документ згідно з визначеним Банком переліком. Цей Договір, в тому числі Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та інші документи, які є їх невід`ємними частинами є Кредитним договором, укладеним між Банком та Клієнтом.
Відповідно до п. 1.5 Договору, кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту/встановлення ліміту кредитування.
Відповідно до пункту 1.10.1 Договору Клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором.
Згідно з пунктом 1.12 за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та в Додатку № 1 до Договору, - в разі зміни умов кредитування згідно пункту 10.1.3 Розділу XX Договору. У випадку, передбаченому в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, передбачені для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту.
Відповідно до пункту 1.20 Договору, якщо Клієнт не сплатив обов`язковий щомісячний платіж/не погасив заборгованість за Кредитом/Несанкціонованим овердрафтом у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується.
Згідно з пунктом 1.22 Договору, Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно Клієнта згідно із Законодавством (в т.ч. звернення стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку Клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення Кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку: 1) Затримання сплати Клієнтом Кредиту (його частини, в тому числі в розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищення витратного ліміту (несанкціонованого овердрафту) та /або процентів, обов`язок сплати яких передбачений Заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць.
Згідно з пунктом 1.26 Договору, у разі виникнення простроченої заборгованості за Картковим рахунком та Кредитом, її непогашення у строки, визначені Договором, Клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо.
Згідно п.п. 3.1 заяви про приєднання № 1375060/261016, шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору, клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.
За умовами п.п. 3.4 заяви про приєднання, Банк, на підставі наданих клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом.
Відповідно до п. п. 3.4.1.-3.4.2 заяви про приєднання, банк відкриває поточний рахунок клієнту № НОМЕР_1 в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та надає платіжну картку типу «Mastercard Debit Standard» «Моя картка» та ПІН-конверт до неї.
Відповідно до п. 5.5. клієнт підтвердив, що отримав, ознайомився і погоджується з правилами користування карткою, тарифами, які діють на дату підписання цієї заяви приєднання.
Крім того, п. 6.1. заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) яка є складовою заяви на приєднання, передбачено, що підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), Відповідач ініціює одержання та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між ним та банком кредитного договору.
Пунктом 6.2. заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) передбачено, що клієнту надається кредит на споживчі потреби в національній валют шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) на його картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно до п.6.3 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, клієнт погодився, що йому можуть бути встановлені наступні максимальні параметри кредитування: бажаний розмір ліміту 12 000,00 грн., максимальний розмір кредиту 35 000,00 грн. строк кредитування 36 місяців.
Відповідно до п.6.4 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, клієнту встановлюється кредитний ліміт у сумі 12 000, 00 грн. на строк до 31.10.2016. Після закінчення вказаного в цьому пункті строку кредитування, клієнт погоджується на збільшення йому такого строку в межах, встановлених в п. 6.3 заяви.
Положенням п. 1.5 Договору передбачено, що кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором.
Згідно п.п. 6.5.1. заяви процентна ставка є фіксованою і складає 28% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду.
Згідно п. 6.6 заяви, клієнт має право в будь-який час без сплати банку будь-яких комісій за це, провести дострокове повне чи часткове погашення кредиту, при цьому а разі дострокового погашення всієї суми кредиту, клієнт зобов`язаний надати банку кошти для погашення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, та іншими сумами, які повинні бути сплачені за кредитним договором в день такого дострокового погашення кредиту.
Відповідач по справі, ОСОБА_1 , власноруч підписавши заяву про приєднання та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії повністю погодився на умови надання йому кредиту та повернення позичених коштів.
В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором, позивачем на адресу відповідача була направлена відповідна вимога від 04.12.2018 №118.20-07/1465. Однак, жодної відповіді на адресу позивача так і не надійшло, вимога про повернення коштів, що надавалась ОСОБА_1 залишається не виконана.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
Відповідач, як це вбачається з розрахунку заборгованості за договором, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 13.03.2019. має заборгованість за вказаним договором в розмірі 19 111,21 грн., що складається з: -загальна сума основної заборгованості 11 998,18 грн.; -загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 5 251,44 грн.; -загальна сума заборгованості за РКО 14,00 грн.; -загальна сума нарахованої пені 1385,46 грн.; -сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 0,00 грн.; -сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 320,36 грн.; -розмір 3% річних на суму простроченого кредиту 30,57 грн.; -розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів -111,20 грн.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що визначається п.3 ч.1 ст.3 ЦК України; відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частинами 1, 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Виплату неустойки (пені), передбачено також п. 1.11 Договору.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Про застосування позовної давності щодо спірних правовідносин або певної частини з них суду ніким із сторін у справі не заявлено.
Відповідач в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов`язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов`язком особи, яка порушила зобов`язання.
Банком на підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань надано розрахунок заборгованості за договором, в якому відображені всі операції зі зняття грошових коштів, погашення та нарахування відсотків і неустойки.
Відтак, суд приходить до висновку, що оспорювана заборгованість за кредитом, по відсоткам за користування кредитом; сума нарахованої пені у загальній сумі 18 635,08 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позов підлягає задоволенню у цій частині вимог.
Проте, позов у частині стягнення суми заборгованості за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 14,00 грн. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Згідно п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору, тощо).
Крім того, є неправомірним встановлення в кредитному договорі сплату плати за управління кредитом, щодо якої відсутні вказівки, за які саме послуги, що надаються позивачем, вона сплачується.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 р. № 6-1746цс16 та позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 28.12.2018 року у справі №695/3474/17, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.
Отже, стягнення суми заборгованості за платою за управління кредитом за користування кредитом на умовах визначених в договорі не ґрунтується на положеннях закону, тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення 3% річних та втрат від інфляції суд зазначає наступне.
Суд не бере до уваги звіт щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних, наданого позивачем, адже згідно звіту, такий розрахунок здійснювався по рахунку кредиту позичальника - НОМЕР_2 , при цьому згідно п. 3.4.1 заяви про приєднання, банк відкриває поточний рахунок клієнту ( ОСОБА_1 ) № НОМЕР_1 , який не співпадає з рахунком щодо якого здійснювався розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, а тому є неналежним доказом.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями. Підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК).
Також, судова практика виходить з того, що приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. («Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» - ВСУ).
Оскільки укладеним між сторонами кредитним договором передбачений розмір процентів за користування кредитом, який, у тому числі, включає в себе ризики інфляції, крім того, враховуючи задоволення судом вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення невиконання зобов`язання, відсутні законодавчо передбачені підстави для застосування подвійної відповідальності відповідача та стягнення з нього, крім передбачених договором процентів за користування кредитом та пені, також втрат від інфляції та 3% річних, тому в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
При таких обставинах, позов підлягає частковому задоволенню.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 97,5%, тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 1872 грн. 98 коп.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 258, 267, 525, 526, 546, 610-612, 625, 626, 629, 634, 1048, 1049, 1050, 1054 УК України, ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд-
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити частково.
В іншій частині вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.