ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6314/17 Номер провадження 22-ц/814/2082/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2019 року,ухвалене суддею Андрієць Д.Д. та присяжними Тєлєгіною Н.Г., Петровським В.О., повний текст рішення складено - 27 травня 2019 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про обмеження цивільної дієздатності, встановлення піклування і призначення піклувальника,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про обмеження цивільної дієздатності, встановлення піклування і призначення її піклувальником над рідним братом - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що з 1992 року її брат ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями і перебуває на обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері з приводу наркоманії та хронічного алкоголізму. На даний час ОСОБА_2 не працює, але має право на отримання пенсії. Через свій стан ОСОБА_2 потребує догляду та ставить себе та свою сім`ю у скрутне матеріальне становище. Вона бажає доглядати за своїм братом.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про обмеження цивільної дієздатності, встановлення піклування і призначення піклувальника - залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявником не було доведено те, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а також те, що своїми діями ОСОБА_2 ставить у скрутне матеріальне становище себе чи свою сім`ю. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають однією сім`єю та не ведуть спільне господарство. Заявником також не було надано доказів, які б давали підстави вважати, що на даний час ОСОБА_2 продовжує зловживати спиртними напоями.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 у суді першої інстанції заявив про те, що на даний час він працює за цивільно - правовими угодами, не зловживає спиртними напоями та може самостійно вирішувати питання, які стосуються його життєдіяльності. Проте, на підтвердження вказаних обставин не було надано жодного доказу. В той же час встановлено, що 30.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . Проте, у суді першої інстанції ОСОБА_2 просить суд повернути йому Ѕ частини зазначеної квартири, саме це прохання вказує на те, що ОСОБА_2 потребує опіки. У суді першої інстанції в судових засіданнях робилася перерва через те, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння. За наявності суперечливих пояснень ОСОБА_2 , що вказують на психічний розлад здоров`я фізичної особи, суд першої інстанції не призначив у справі судово-психіатричну експертизу. Судом першої інстанції безпідставно покладено на ОСОБА_1 судові витрати, так як відповідно до ч. 3 ст. 299 ЦПК України суд стягує із заявника всі судові витрати виключно в разі недобросовісності дій останнього у разі звернення до суду без достатньої для цього підстави. Рішення суду не містить висновку щодо недобросовісності дій заявника та висновку про те, що звернення до суду було без достатньої для цього підстави.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 .

З 21.02.1995 року ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері з діагнозом «синдром залежності від алкоголю», що підтверджується листом Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру від 29.05.2018 року № 465 (а.с. 48).

30.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 55-56).

Згідно відомостей паспорту громадянина України на ім`я заявника ОСОБА_1 , остання зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 04 листопада 2016 року. Зазначене також підтверджується копією довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» від 08.10.2018 року (а.с. 58).

Відповідно до паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , останній зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 04 вересня 1992 року. Зазначене також підтверджується копією довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» від 08.10.2018 року (а.с. 58).

За місцем реєстрації ОСОБА_2 не проживає.

У провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який мотивовано тим, що з березня 2016 року ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації АДРЕСА_2 (а.с. 87, 88-89).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 29 від 15.01.2018 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність призначення піклувальником ОСОБА_1 над ОСОБА_2 у разі обмеження цивільної дієздатності останнього (а.с. 20). З висновку вбачається, що відповідно до медичних довідок ОСОБА_1 може виконувати обов`язки піклувальника, ніяких протипоказань не має. Відповідно до акту обстеження умов проживання майбутнього опікуна ОСОБА_1 проживає разом з братом ОСОБА_2 Умови проживання задовільні. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради керуючись ст. ст. 55, 56, 58, 62, 63 ЦКУ, п.п. 1.7, 2.4, 3.1, 3.2 «Правил опіки та піклування», затверджених Наказом Міністерства соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88, вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклувальником над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі обмеження цивільної дієздатності останнього (а.с. 21).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Частиною 1 ст. 60 ЦК України зазначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Аналогічні положення містяться у «Правилах опіки та піклування», затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (пункт 3.1.).

Згідно положень ч. 1 ст. 300 ЦПК України, при ухваленні рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлення на такою особою опіки чи піклування можливе за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування.

З матеріалів справи вбачається, що заявником не було надано суду доказів, які б давали підстави вважати, що на даний час ОСОБА_2 продовжує зловживати спиртними напоями. Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, що не заперечувалося учасниками справи та підтверджується матеріалами справи. Отже, заявником не було доведено те, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а також те, що своїми діями ОСОБА_2 ставить у скрутне матеріальне становище себе чи свою сім`ю, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 04.12.2018 р. ОСОБА_2 до суду подав письмове клопотання, в якому просив у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, зазначив, що його сестра ОСОБА_1 не є членом його сім`ї, оскільки спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, тому ОСОБА_1 не може бути заявником у розумінні ч. 1 ст. 296 ЦПК України (а.с. 54).

Також вбачається, що 13.05.2016 р. ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого комунальним підприємством «Квартирне управління» виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 11.04.2016 р., замість втраченого свідоцтва, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів 20.10.1993 р. (а.с. 55-56), що вказує на те, що до відчуження 1/2 частини вказаної квартири. ОСОБА_2 був її одноосібним власником, згідно довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» від 08.10.2018 р. ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі 04.11.2016 р., тобто після укладення договору купівлі-продажу її частини (а.с. 58).

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду не містить висновку органу опіки та піклування, не відповідає дійсності, оскільки у мотивувальній частині рішення суду у викладенні позицій заінтересованих осіб зазначено пояснення представника органу опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської рад, який суду пояснив, що у разі обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_2 орган опіки та піклування не заперечує проти призначення ОСОБА_1 його піклувальником, про що було надано відповідний висновок. Висновок органу опіки та піклування суд першої інстанції не поклав в основу судового рішення, оскільки на підставі зібраних по справі доказів прийшов до обгрунтованого висновку про те, заява є безпідставною та задоволенню не підлягає. У висновку вказано, що відповідно до акту обстеження умов проживання майбутнього опікуна ОСОБА_1 проживає разом зі своїм братом ОСОБА_2 , умови проживання задовільні, проте, сам ОСОБА_2 факт спільного проживання з сестрою заперечує, іншими доказами ОСОБА_1 не довела суду факт проживання з братом однією сім`єю, зі змісту висновку не вбачається, що орган опіки та піклування запрошував ОСОБА_2 , що з ним проводилася бесіда, що обстежувалися безпосередньо їх умови проживання за участю ОСОБА_2 , тому суд першої інстанції не взяв висновок до уваги, що є правом суду, а не обов`язком при дослідженні доказів у справі, висновок не має переваги та заздалегідь встановленої сили над іншими доказами у справі.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині покладення на заявника судових витрат по справі, оскільки у задоволенні заяви було відмовлено, то у відповідності до вимог п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові (у даному випадку -заяви) - на позивача, про що суд вказав у резолютивній частині судового рішення, що відповідає вимогам закону.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов