Справа № 161/2874/19
Провадження № 2/161/1476/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судового засідання Шумиводі О.І.,

з участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що 20.06.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 642319, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме:т автомобіля Scoda», д.р.н. НОМЕР_1 .

08.07.2017 близько 06.00 год. відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Scoda», д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Загородня, що в м. Ковель, на перехресті нерівнозначних доріг Загородня Будищанська повертаючи ліворуч на вул. Будищанську, не надав дорогу автомобілю «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, чим порушив пункти 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.09.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі відносно нього за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до звіту № SOS_-254 від 04.09.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 4933,48 грн.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 4933,48 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем на підставі заяви про настання страхового випадку від 22.08.2017 року та страхового акту № UA002/L01/01 від 06.09.2017 року.

У зв`язку з тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Просить суд стягнути з відповідача в його користь сум завданої майнової шкоди в розмірі 4933,48 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав, просив його задовольнити.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав за безпідставністю та просив суд відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні пояснив, що він телефонував у страхову компанію та повідомив позивача про страховий випадок.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2017 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 642319, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме:т автомобіля Scoda», д.р.н. НОМЕР_1 .

08.07.2017 близько 06.00 год. відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Scoda», д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Загородня, що в м. Ковель, на перехресті нерівнозначних доріг Загородня Будищанська повертаючи ліворуч на вул. Будищанську, не надав дорогу автомобілю «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, чим порушив пункти 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.09.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі відносно нього за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 11, 12).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до положень ч.ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Відповідно до звіту № SOS_-254 від 04.09.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 4933,48 грн. (а.с. 20-31)

На підставі заяви ОСОБА_2 про настання страхового випадку від 22.08.2017 року та страхового акту № UA002/L01/01 від 06.09.2017 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 4933,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25978 від 07.09.2017 року (а.с. 34).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Актом цивільного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 642319 є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким врегульовано виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо транспортну пригоду.

Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент ДТП), учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

На підставі п.п. 33.1.4. п. 3.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Як встановлено судом, відповідач не повідомив позивача про настання страхового випадку у строки, передбачені ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, позивач заперечуючи проти задоволення позову та посилаючись на те, що він у встановлений строк повідомив позивача про настання страхового випадку, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ч. "ґ" пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинивдорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Отже, аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що з відповідача в користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» слід стягнути 4933,48 грн. сплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача суму в розмірі - 1921,00 грн. понесених витрат пов`язаних зі сплатою судового.

На підставі ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 27, 33 Закону України «Про страхування», Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 82, 133, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, с у д, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 4933 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять три) гривні 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну ) гривню судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.07.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк