РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/476/19

Провадження № 2/700/244/19

17 липня 2019 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/476/19 провадження №2/700/244/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позивач зазначила, що вони з відповідачем уклали шлюб 25 липня 1992 року, який зареєстрований Лисянським райвідділом ЗАГС Черкаської області, актовий запис № 27. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя із відповідачем не склалося, оскільки на даний час вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Відповідач час від часу вживає спиртні напої. У стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварки. Ображає нецензурними словами її та дітей. За таких обставин, позивач вважає, що примирення між ними не можливе, тому просить шлюб розірвати. Просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі, а саме «Єжель». Син проживає із позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому вона просить стягнути із нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подачі заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути із відповідача 1/2 частини сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засідання не заперечував про ти заявлених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу та оцінивши їх у сукупності, суд вважає позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Сторони уклали шлюб 25 липня 1992 року, який зареєстрований Лисянським райвідділом ЗАГС Черкаської області, актовий запис № 27 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 25.07.1992 року). Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 10.05.2006 р). Спільне життя не склалося через втрату почуття любові, взаємоповаги один до одного та різні погляди на життя.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Зважаючи на те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, примирення між ними неможливе, тому шлюб підлягає розірванню.

Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не надає дитині матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено i в ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів та фінансове забезпечення дитини, яке необхідне для її гармонійного розвитку, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частки всіх видів (заробітку) доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду до повноліття дитини.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У зв`язку з тим, що позивач в силу п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судових витрат, то в силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 768 грн (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Крім того, згідно квитанції №0.0..1 від 08.05.2019 року ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 768 грн 40 коп за подання позовної заяви про розірвання шлюбу. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути 1/2 частини витрат понесених позивачем за оплату судового збору.

Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені норми закону, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 110- 113, 180-182, 183,184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. ст. ст. 4, 18, 141, 229, 265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 25 липня 1992 року Лисянським райвідділом ЗАГС Черкаської області, актовий запис № 27 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Залишити позивачу прізвище набуте у шлюбі, а саме: «Єжель».

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_4 ), аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів (заробітку) доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду - 10.05.2019 року до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_3 ), на користь держави, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_4 ), 1/2 частину сплаченого судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, а саме 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2019 року.

Суддя Г.М.Яценко