КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9825/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року місто Київ

справа №752/10255/19

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду, постановлену під головуванням судді Хоменко В.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ФУД» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідачапро визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ТЕРРА ФУД» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передано на розгляд до Тульчинського районного суду Вінницької області.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути справу до Голосіївського районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

В обґрунтування вимог посилався на те, що після звільнення ОСОБА_1 була вимушена тимчасово (до поновлення на роботі) переїхати до міста Києва, де тепер проживає та працює кур'єром, а тому, вважає, що відповідно до п.1 ст.28 ЦПК України справа підсудна Голосіївському районномусуду міста Києва (за місцем проживання позивача).

Вказував, що позивач працювала у філії підприємстваТОВ «ТЕРРА ФУД», яке знаходиться в смт. Корнин Попільнянського району Житомирської області, а в Тульчинському районі Вінницької області остання ніколи не була та передача справи до розгляду Тульчинським районним судом Вінницької області позбавить останню права на судовий захист.

Відзиву на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу даної справи на розгляд за підсудністю до Тульчинського районного суду Вінницької області, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має зареєстрованого місцем проживання у місті Києві, тому відсутні підстави застосування положень ч.1 ст.28 ЦПК України та застосовуються загальні правила підсудності, передбачені ст.27 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про непідсудність даної справи Голосіївському районному суду міста Києва та необхідність передачі справи на розгляд до Тульчинського районного суду Вінницької області виходячи з наступного.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Зокрема, ч.1 ст.28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дане положення встановлює правила підсудності на вибір позивача - альтернативної підсудності. Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, а навпаки, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, у позовній заяві вказала місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Голосіївського району міста Києва.

У встановленому законом порядку, суд першої інстанції звернувся до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області ОСОБА_1 . по місту Києву та Київській області зареєстрованою не значиться.

Оскільки позивач не має зареєстрованого місцем проживання у місті Києві, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч.1 ст.28 ЦПК України та підлягають застосовуються загальні правила підсудності передбачені ст.27 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 на даний час проживає у місті Києві, а тому справа відповідно до п.1 ст.28 ЦПК України підсудна Голосіївському районному суду міста Києва колегія суддів відхиляє, оскільки жодних даних про зареєстроване місце проживання у місті Києві стороною позивача надано не було.

Крім того, до апеляційної скарги позивачем не надано будь-яких відомостей на підтвердження реєстрації свого дійсного місця проживання або перебування.

З матеріалів позовної заяви та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є загальнодоступними вбачається, що місцезнаходження відповідача ТОВ «ТЕРРА ФУД», до якого предявляє вимоги позивач є: Вінницька область, Тульчинський район, місто Тульчин, вул. Полковника Ганжі, 16, що відноситься до юрисдикції Тульчинського районного суду Вінницької області.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач працювала у філії підприємстваТОВ «ТЕРРА ФУД», яке знаходиться в смт. Корнин Попільнянського району Житомирської області, а в Тульчинському районі Вінницької області остання ніколи не була та передача справи до розгляду Тульчинським районним судом Вінницької області позбавить останню права на судовий захист колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Частиною 7 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві місцезнаходження відповідача зазначено за його юридичною адресою: Вінницька область, Тульчинський район, місто Тульчин, вул. Полковника Ганжі, 16, місцезнаходження філії у позовній заяві не вказано.

При цьому, з доданих до позовної заяви документів, а саме: наказу (розпорядження) про прийняття на роботу, наказу про звільнення, довідки вбачається, що позивач працювала в Тульчинській філії ТОВ «ТЕРРА ФУД».

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що остання була прийнята на роботу в Корнинське відділення Тульчинській філії ТОВ «ТЕРРА ФУД».

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що звернення до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за місцезнаходженням відділення нормами чинного законодавства не передбачено.

Крім того, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач при зверненні до Голосіївського районного суду міста Києва посилалася на положення ч.1 ст.28 ЦПК України, обґрунтовуючи тим, що вона на даний час проживає та працює в Києві, з використанням права вибору підсудності.

Таким чином, передаючи на розгляд до Тульчинського районного суду Вінницької області вищевказану справу, суд першої інстанції діяв у межах закону, і зважаючи на вимоги ЦПК України дійшов вірного висновку, що справа не підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: