УХВАЛА

25 липня 2019 року

м. Київ

справа № 750/3006/19

провадження № 61-13772ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення неправильності запису про національність в актовому записі цивільного стану про шлюб та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Чернігівського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області), у якому просив:

1) встановити неправильність запису про його національність, зроблену в актовому записі цивільного стану про шлюб № 2 від 06 лютого 1971 року, складеного Супоївською сільською радою Яготинського району Київської області;

2) зобов`язати відповідача внести зміни до зазначеного актового запису в частині зміни національності з «українець» на «поляк».

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що особа самостійно визначає свою національність, а тому звертаючись до державного органу запису актів громадського стану із заявою про укладення шлюбу, позивач самостійно та вільно визначив свою національну приналежність як «українець».

У липні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2019 року справу № 750/3006/19 визнано малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

Вказівка у резолютивній частині постанови Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 рокупро можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом 2 пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення неправильності запису про національність в актовому записі цивільного стану про шлюб та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Суддя В. С. Жданова