РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/902/19

Провадження № 2/643/2319/19

10.07.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М. , за участю секретаря судового засідання Постульга О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,3-ті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 - 2/3 частини та її братові - ОСОБА_3 - 1/3 частина,- згідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1996 р., реєстраційний номер № НОМЕР_1 , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2007 р., виданого державним нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 6-422, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2018 р., виданого державним нотаріусом 2-ї державної нотаріальної контори Харківського району та області, зареєстровано в реєстрі за № 1-119.

В спірній квартирі зареєстровані позивачка - ОСОБА_1 , її донька - ОСОБА_6 , а також колишній чоловік позивачки ,відповідач по справі , ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.07.2015 року шлюб з відповідачем було розірвано. В червні 2015 року відповідач ОСОБА_2 пішов з квартири, забрав усі свої речі, добровільно залишив житлове приміщення, квартирою не цікавиться, ніякої участі в оплаті за квартиру та комунальні послуги не приймав і не приймає, його реєстрація у житловому приміщенні носить формальний характер, у зв`язку з чим позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Позивачка позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився , проти позову не заперечував , просив слухати справу у його відсутність.

3-ті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судове засіданні не з`явились, позов підтримали, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 - 2/3 частини та її братові - ОСОБА_3 - 1/3 частина,- згідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1996 р., реєстраційний номер № НОМЕР_1 , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2007 р., виданого державним нотаріусом 11-ї Харківської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 6-422, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2018 р., виданого державним нотаріусом 2-ї державної нотаріальної контори Харківського району та області, зареєстровано в реєстрі за № 1-119.

В спірній квартирі зареєстровані позивачка - ОСОБА_1 , її донька - ОСОБА_6 , а також колишній чоловік позивачки ,відповідач по справі , ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.07.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

З червня 2015 року відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному житловому приміщенні , не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, квартирою не цікавиться , його особисті речі у квартирі відсутні.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1

з 2015 року підтверджується рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22.07.2015 року, актами про його не проживання за вищевказаною адресою, які підписані сусідами; довідкою з Московського відділу поліції від 11.12.2018 р., з якої вбачається, що відповідач з заявами про перешкоджання в проживанні до поліції не звертався.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів.

В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що місце проживання - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, дачний будинок тощо), у відповідному населеному пункті або за його межами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, відповідачем ОСОБА_2 визнано позов в повному обсязі , суд вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 29,319,391, 405 ЦК України, 265, 268, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким , що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду , протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.