ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5069/19 Справа № 205/7886/18 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог своєї скарги ОСОБА_1 посилалася на те, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року у справі № 205/7886/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, вчиненого особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій було задоволено заяву ОСОБА_1 Заборонено ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 . Ухвала підлягає негайному виконанню. У заяві до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вона просила прийняти її до виконання. Повідомленням від 18 січня 2019 року державний виконавець повернув виконавчий документ на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», через відсутність сплати авансового внеску, яку було отримано скаржником 28 січня 2019 року. Вважає, що своїми діями державний виконавець порушив її права, повідомлення про повернення виконавчого документу є незаконним, оскільки за виконання виконавчих документів, які підлягають негайному виконанню, виконавчий збір не сплачується. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та зобов`язати державного виконавця поновити право заявника та усунути допущені порушення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 28 березня 2019 року скасувати та задовольнити вимоги скарги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року у справі № 205/7886/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, вчиненого особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій було задоволено заяву ОСОБА_1 Заборонено ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 . Ухвала підлягає негайному виконанню (а.с.7).

10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою, в якій просила прийняти ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року про забезпечення позову у справі № 205/7886/18 до виконання (а.с.33).

18 січня 2019 року державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №58134526 (а.с.32).

Повідомленням від 18 січня 2019 року державний виконавець повернув виконавчий документ на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», через відсутність сплати авансового внеску, яку було отримано скаржником 28 січня 2019 року (а.с.39).

У своїй скарзі ОСОБА_6 С ОСОБА_7 зазначає, з посиланням на п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», що виконавчий збір за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню, не стягується.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що державний виконавець діяв в межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» повноважень, правомірно повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки стягувачем не виконано вимоги ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», однак погодитися з такими висновками суду неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене прав заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

До спірних правовідносин має застосовуватись Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час звернення зі скаргою) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про:

стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин;

обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;

стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів, додаткових витрат на дитину, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суми індексації аліментів, встановлення побачення з дитиною або усунення перешкод у побаченні з дитиною;

відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Авансовий внесок у виконавчому провадженні це кошти, внесені стягувачем на окремий небюджетний рахунок, які використовуються виконавцем для організації та проведення виконавчих дій у спосіб та порядок, встановлений Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року у справі № 205/7886/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Друга Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, вчиненого особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій було задоволено заяву ОСОБА_1 Заборонено ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 . Ухвала підлягає негайному виконанню (а.с.7).

10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою, в якій просила прийняти ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року про забезпечення позову у справі № 205/7886/18 до виконання (а.с.33).

Відповідно до ч.5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за виконання ухвали суду про заборону здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, яке є предметом спору, постановленої за результатами розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, не стягується як виконавчий збір, так і авансовий платіж.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №635/5151/17-ц.

Суд першої інстанції на викладене належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення скарги ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нор О.М. щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року про забезпечення позову, якою заборонено ОСОБА_8 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді