Справа № 423/3025/17
Р І Ш Е Н Н Я ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 березня 2019 року

Попаснянський районний суд Луганської області

у складі:

судді Архипенко А.В.

при секретарі Іваненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Попасна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 а про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внкаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 вересня 2008 року, близько 12 години 50 хвилин, водій ОСОБА_3 (відповідач), керуючи технічно справним автомобілем «Хонда Аккорд», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполученням Первомайськ-Гірське Луганської області зі сторони м.Первомайська у бік м.Гірське.

Рухаючись по вказаній проїзній частині зі швидкістю 60 км/год, в районі зупинки громадського транспорту кв. Сонячний, розташованої у м.Золоте-1 Луганської області, в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, за яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, водій ОСОБА_3 не врахував зміну дорожньої обстановки, яка полягала у тому, що на смузі його руху в районі повороту на кв. Сонячний зупинився автомобіль марки ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 з увімкненим покажчиком повороту ліворуч для здійснення маневру повороту ліворуч, та з метою уникнути зіткнення з даним транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху, де відбувся занос автомобілю під його керуванням, внаслідок чого автомобіль «Хонда Аккорд» втратив курсову стійкість, виїхав на посадковий майданчик зупинки громадського транспорту, де скоїв наїзд на пішохода , позивачку ОСОБА_1 , що стояла на зупинці, завдавши їй тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №3318 від 08.01.2009 року, висновку комісійної судово-медичної експертизи №255/327 від 14.07.2009 року встановлені у вигляді: поєднаної травми у виді закритої черепно-мозкової травми забою речовини головного мозку 1 ступеню, садни тім`яної області зліва; закритого перелому лівої плечової кістки на рівні хірургічної шийки зі зміщенням, садни лівого передпліччя, лівої кисті; закритого перелому середньої третини лівої малогомілкової кістки, забиття лівої гомілки, часткового відшарування нігтьової пластинки першого пальця лівої стопи; забоїв, саден задньої поверхні грудної клітки, лівої поперекової і сідничної областей. Завдані тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки на рівні хірургічної шийки зі зміщенням.закритого перелому середньої третини лівої малогомілкової кістки як у сукупності, так і ізольовано одне від одного, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я строком більше трьох тижнів (час, необхідний для загоєння переломів і відновлення функцій).

Дії водія ОСОБА_3 відповідно до висновку судової авто технічної експертизи №233/18 від 07.02.2009 року перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. І ст. 286 КК України, тобто керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, шо спричинило потерпілій ОСОБА_1 середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи №315/12 від 05.03.2013 року (том 3 а.с.64-75 кримінальної справи № 423/ 157/15-к), висновком комісійної судово-медичної експертизи №159/180 від 23.09.2013 року (том 3 а.с.181-206 кримінальної справи № 423/ 157/15-к). окрім встановленого попередніми експертними дослідженнями, зазначено, що станом на 23.09.2013 року у позивачки ОСОБА_1 наявні наслідки перенесеної травми від 15.09.2008 року у вигляді; консолідованого перелому шийки лівого плеча з 'наявністю металоконструкції, посттравматична виражена привідна контракту рал і вого плечово госуглоба, наслідки ЗЧМТ (струс головного мозку від 2008р.), помірно виражений астеновегетативний синдром, посттравматична плечова плексопатія зліва, стадія резидуальних явищ, легкий парез лівої руки, помірно виражена вертеброгенна люмбалгія. Вказані наслідки перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з травмою. Стійка втрата загальної працездатності у ОСОБА_1 складає 25% з моменту формування стійких наслідків зазначеної травми. Втрата професійної працездатності за наслідками даної травми складає 45% на період встановлення їй третьої групи інвалідності з 26.03.2009 р. по 01.04.2014р. З врахуванням наслідків, які настали, пошкодження, отримані ОСОБА_1 в ході дорожньо-транспортної пригоди 15.09.2008р., відносяться до категорії пошкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою стійкої втрати загальної працездатності менш ніж на одну третину. Причинний зв`язок між отриманою травмою ОСОБА_1 15.09.2008 року при ДТП та штучним перериванням у неї вагітності відсутній.

Свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, при обставинах, викладений вище ОСОБА_3 визнав.

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області № 423/157/15-к від 23 вересня 2015 року ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України звільнено, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а кримінальна справа відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням його у вчиненні злочин передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрита.

Цивільний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином залишено без розгляду, оскільки згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989р. у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається, а вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Внаслідок скоєння злочину ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1 була завдана значна матеріальна шкода, яка полягає в наступному:

Витрати на лікування в сумі 25674 грн.08 коп.:

Витрати на харчування під час лікування в обласній лікарні до 2010р. під час відновлення , курсу реабілітації відповідно СМЕ м.Луганськ 2009р. та в подальшому в сумі 5000грн (з розрахунку 500грн.в міс.);

Витрати на поїздки до м.Київ (з метою відновлення своїх порушених прав, для проходження СМЕ, до лікувальних закладів) - 16 разів в сумі 3199грн., та до м.Харків в супроводі позивачки Чепелєвої в т.ч. 2 рази - 598грн., усього - 3797 грн;

Сума різниці заробітної плати за час знаходження позивачки на лікарняному листі з 15.09.2008р. в сумі 3298грн. 00 коп. (оплата лікарняного листа 80%, згідно трудового стажу)

За викладених обставин, в поданому позові позивачі просять:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану злочином та ушкодженням здоров`я з врахуванням понесених збитків, витрат на лікування та шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та втратою працездатності у розмірі 88162грн.

-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову суму кошів у розмірі 176421 грн. 78 коп., як розрахунок індексу інфляції від суми матеріальної шкоди.

-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних від суми матеріальної шкоди за весь час прострочення в розмірі 23949грн.

-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму різниці заробітної плати за час знаходження на лікарняному листі з 15.09.2008р. в сумі 3298грн. (оплата лікарняного листа 80%, згідно трудового стажу).

-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 13378грн.57коп.

-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану злочином та ушкодженням здоров`я в розмірі 150,000 грн. І

-Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Позивачі надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник були належним чином повідомлені про день і час розгляду справи , шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України", представник відповідача також отримав судову повістку особисто але у судове засідання вони не з`явились повторно не повідомили суду про причини неявки, відзив на позов не надали.

А так, суд розглядає дану справу заочно на підстави письмових матеріалів та ухвалює заочне рішення у справі, в порядку положень ст.280-284 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Предметом даного позову є вирішення питання про відшкодування шкоди позивачам (матеріальної та моральної) , завданої відповідачем внаслідок ДТП, що регулюється положеннями Цивільного Кодексу України.

Статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

На підставі ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і ін.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Крім того, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Враховуючи визначені правової положення, суд зазначає.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копії постанови Попаснянського районного суду Луганської області від 23.09.2015 року ОСОБА_3 від кримиінальної відповідальності звільнено у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. ( а.с.6-7)

При винесенні даної постанови ОСОБА_3 визнав свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст..286 ч. 1 КК України, за фактичних обставин ДТП., викладених вище.

А так, є підстави для застосування положень ст..1166, 1167, 1187 ЦК України та стягнення з відповідача збитків.

На момент спричинення ушкодження здоров`я ОСОБА_1 працювала на посаді фармацевта центральної міської аптеки № 41 м.Первомайськ.

Відповідно довідки № 474 від 25.04.2014р„ наданої на запит Попаснянського районного суду, посадовий оклад потерпілої складав у 2009 році 1271грн., 2010 - 1598грн., 2011 - 1758грн., 2012 1846грн., 2013- 1846грн., та у 2014 році - 1846грн.

Звільнена ОСОБА_1 була за станом здоров`я внаслідок перенесеної травми.

Таким чином, внаслідок втрати позивачкою професійної працездатності за наслідками даної травми, яка складає 45% на період встановлення їй третьої групи інвалідності з 26.03.2009р. по 01,04.2014р.різниця в окладі за цей період становить 50393грн. яку відповідач також зобов`язаний відшкодувати.

Сума матеріальних збитків підтверджена наданими позивачами матеріалами:

-Висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи №315/12 від 05.03.2013 року (том 3 а.с.64-75 кримінальної справи № 423/ 157/15-к),- висновком комісійної судово-медичної експертизи №159/180 від 23.09.2013 року (том 3 а.с.181-206 кримінальної справи № 423/ 157/15-к). окрім встановленого попередніми експертними дослідженнями, зазначено, що станом на 23.09.2013 року у позивачки ОСОБА_1 наявні наслідки перенесеної травми від 15.09.2008 року у вигляді; консолідованого перелому шийки лівого плеча з 'наявністю металоконструкції, посттравматична виражена привідна контракту рал і вого плечово госуглоба, наслідки ЗЧМТ (струс головного мозку від 2008р.), помірно виражений астеновегетативний синдром, посттравматична плечова плексопатія зліва, стадія резидуальних явищ, легкий парез лівої руки, помірно виражена вертеброгенна люмбалгія. Вказані наслідки перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з травмою. Стійка втрата загальної працездатності у ОСОБА_1 складає 25% з моменту формування стійких наслідків зазначеної травми. Втрата професійної працездатності за наслідками даної травми складає 45% на період встановлення їй третьої групи інвалідності з 26.03.2009 р. по 01.04.2014р. З врахуванням наслідків, які настали, пошкодження, отримані ОСОБА_1 в ході дорожньо-транспортної пригоди 15.09.2008р., відносяться до категорії пошкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою стійкої втрати загальної працездатності менш ніж на одну третину (вбачається з Постанови Попасяннського р/с від 23.09.2015р про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_3

- ОСОБА_6 проїзних документів (а.с.9-11)

-Копіями товарних чеків вартості медикаментів(а.с.13-16,30)

- Копіями рецептів про призначення медикаментів для лікування (а.с.26-33)

-Копіями документів про перебування на лікуванні (епікризи, висновки) (а.с.36-42)

-Копією трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.35)

-Копіями довідок щодо заробітної плати ОСОБА_1 під час перебування на лікуванні (а.с.21,23,34)

А так, матеріальна шкода на суму 88162 грн та на суму 3298грн - підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивачів про стягнення з відповідача суми інфляційних виплат та 3%річних від простроченої суми заборгованості суд зазначає, що дані вимоги не пілягають задоволенню, оскільки на час розгялу справи, сума шкоди, про яку йдеться в даному позові і яка є наслідком скоєння відповідачем кримінального правопорушення не є його грошовим зобов`язаннм в розумінні положень ст.. 524,533-535, 625 ЦК України.

Щодо вимог позивачів про відшкодуваня моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Суд погоджується з обґрунтуванням позивачів щодо наявності у позивачів моральних втрат внаслідок скоєння відповідачем кримінального правопорушення.

Так, матеріалами справи підтверджено і ніяким чином, на час розгляду справи не спростовано зазначені позивачами обставини та підстави:

Позивачці ОСОБА_1 було на момент травми 25 років.

В момент отримання тілесних ушкоджень вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості та страху за своє здоров`я і життя.

Діями відповідача їй було завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

Позивачка була вимушена проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування, вимушена була погодитись на аборт, бо виносити та народити здорову дитину не мала фізичної можливості.

Впродовж всього періоду лікування вона почувалася незручно, відчувала дискомфорт, була вимушена пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення).

В період стаціонарного лікування потребувала зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувалася як джерело клопоту та обтяжень для родичів.

Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість та нервозність.

У неї дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, тому наразі змушена проходити реабілітаційне лікування.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, так як був порушений загальний життєвий ритм, вона була вимушена проходити лікування, перебувати в правоохоронних органах та свідчити у якості потерпілої тощо, вона стала інвалідо у віці 25 років.

За станом здоров`я внаслідок травми її було звільнено з роботи, яка була єдиним джерелом її існування.

Були порушені її життєві зв`язки та життєві плани, оскільки вона у молодому віці була позбавлена можливості продовжувати активне життя. Вона змушена була проходити тривале лікування, перенести складні операції, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури і постійно відчувати болі в області отриманих * ^ травм.

Внаслідок отриманих з вини відповідача каліцтв вона позбулася дитини, так як переривання вагітності було рекомендовано лікарями. Адже з такими травмами вона фізично не могла виносити і народити дитину. Все це принесло в її життя не тільки фізичний біль але і неймовірні моральні страждання. Особисте життя виявилася зруйнованим і вона в свої 25 років в одну мить з вини ОСОБА_3 перетворилася на обмежену людину, інваліда. Моральна травма була настільки сильною, що вона намагалася піти з життя. Незворотні наслідки травма заподіяла не тільки її фізичному здоров`я але і психоемоційному стану. Адже молода жінка була успішним фахівцем у своїй галузі, вела активний спосіб життя і була сповнена життєвих планів, які зруйнував в одну мить ОСОБА_3 .

Мати ОСОБА_7 , позивачка ОСОБА_2 також стала жертвою злочину відповідача. Внаслідок описаних вище подій вона зазнала неймовірні моральні страждання.

На її очах дочка з життєрадісної молодої жінки перетворилася на інваліда.

Після трагедії мати перебувала в постійному страху за життя своєї дочки.

Вона повністю присвятила весь свій час на боротьбу дочки за життя.

Моральні страждання обох позивачок посилювалися ще й від того, що винна особа всіляко намагалася протягом цих дев`яти років піти від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що йому, до речі і вдалося таки за давністю років.

При тім, до теперішнього часу відповідачем ОСОБА_3 не було вчинено жодних дій по хоча б частковій компенсації потерпілим завданих страждань чи відшкодування матеріальних витрат.

А так, на думку суду, вимоги позивачів щодо стягнення сум моральної шкоди підягають задоволенню.

Вирішуючи позов таким чином, суд вважає, що з відповідча також необхідно стягнути суму, понесену позивачами на правовоу допомогу, та витрат, пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, що передбачено положеннями ст.79,84,88 ЦПК України та підтверджені розрахунковими матеріаліми справи:

- суму витрат, пов`язаних з явкою свідка акушера - гінеколога до Кіровського міського суду та судовогомедичного експерту до Попаснянського районного суду - 598грн.;

- витрати позивачів, пов`язані з їх явкою до суду, які розраховані відповідно до Постанови КМУ від 27.04.1996 року в розмірі 100грн за кожне судове засідання, виходячи з кількості судових засідань сума складає 2000грн.

-витрати на правову допомогу відповідно договору від 05.05.2009 року в сумі 10780грн 57 коп.- всього - 13378грн.57коп.

На підставі викладеного, ст..1166,1167, 1187, положень Пленуму ВСУ України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судвми України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином…», керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внкаслідок ДТП- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану злочином та ушкодженням здоров`я з врахуванням понесених збитків, витрат на лікування та шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та втратою працездатності у розмірі 88162грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму різниці заробітної плати за час знаходження на лікарняному листі з 15.09.2008р. в сумі 3298грн. (оплата лікарняного листа 80%, згідно трудового стажу).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 13378грн.57коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану злочином та ушкодженням здоров`я в розмірі 150.000 грн. і

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50.000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідачу направити копію заочного рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: А.В. Архипенко