Справа № 310/1683/19
2/310/1405/19
У Х В А Л А

Іменем України

15 липня 2019 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Уставицькій Н.М.,

за участю представника позивача Голик С ОСОБА_1 ., відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_2 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання), -

В с т а н о в и в :

Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання), мотивуючи позов тим, що ОСОБА_3 проходив навчання та військову службу у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут на посаді курсанта з 27 серпня 2018 року по 22 грудня 2018 року. Відповідно до розділу II Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, контракт про проходження військової служби був укладений з громадянином ОСОБА_3 27 серпня 2018 року строком на термін навчання (5 років), за яким відповідач зобов`язався продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання. 22 грудня 2018 року контракт про проходження військової служби, укладений між Міністерством оборони України в особі начальника інституту і відповідачем був достроково розірваний через небажання продовжувати службу в Збройних силах України. Інститутом відповідно до вимог Порядку відшкодування витрат... та Порядку розрахунку витрат... були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в навчальному закладі з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 30 724 (тридцять тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 05 коп., шо підтверджуються розрахунками коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_3 . Пунктом 7 Порядку відшкодування витрат..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964, визначено: У разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Просили стягнути з відповідача на користь позивача 30724,24 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі, а також суму судових витрат.

Ухвалою суду від 29.03.2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито на призначено підготовче засідання.

23.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито, та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» - Голик С.В. в судовому засіданні позовні вимог підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Під правоздатністю пред`являти позови, вимагати відшкодування шкоди й домагатися рішення суду розуміється право подання позову до суду, який наділений повноваженнями розглядати питання фактів і прав, що стосуються конкретного спору, з метою постановлення рішення, що матиме обов`язкову силу (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 року у справі «Ле Конт, Ван Левен і Де Мейєр проти Бельгії», заяви № 6878/75, 7238/75).

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до пункту 17 частини 1статті 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 5 КАС України встановлено право на звернення до суду та способи судового захисту.

Згідно частини 4 статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право

звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до підпунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 19 КАС України визначено справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

Тому, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, особа проходить військову службу, що у розумінні положень чинного законодавства України належить до публічної.

Встановлено, що позивачем пред`явлено позов про стягнення грошового забезпечення, яке пов`язано із проходженням військової служби.

Наведене свідчить про те, що спір фактично виник між особою, яка проходила військову службу, та суб`єктом владних повноважень, а отже, є публічно-правовим.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

За таких обставин спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18).

Згідно пункту 1 частини 1статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити, оскільки спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд -

У х в а л и в :

Провадження у справі за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_2 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження військової служби (навчання) закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19 липня 2019 року.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.М. Дністрян