Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 183/183/16-ц

провадження № 61-21050св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року у складі судді Майної Г. Є. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Пономарь З. М., Глущенко Н. Г., Петешенкової М. Ю.,

Исторія справи

Короткий зміст позовних вимог

14 січня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Позов мотивовано тим, що 26 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 32 521,00 доларів США на строк користування до 26 червня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміром 13,50 % річних, для придбання автомобіля марки HYUNDAI. Позичальник передав в заставу банку транспортний засіб марки HYUNDAI, модель Н1, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Цим же договором визначена вартість предмета застави в розмірі 176 000,00 грн.

20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 26 червня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, за життя не виконав взяті на себе зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 26 червня 2008 року.

Відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого, прийняла в спадщину рухоме майно - транспортний засіб марки HYUNDAI, модель Н1, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Відповідно зобов`язана задовольнити вимогу кредитора в межах вартості цього майна.

Позивач просив звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки HYUNDAI, модель Н1, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , шляхом передачі у власність позивача в рахунок погашення боргових зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 26 червня 2008 року; зобов`язати відповідача передати позивачеві предмет застави - автомобіль марки HYUNDAI, модель Н1, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відхилено.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції. При цьому зазначив, що заміна у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (частина перша статті 262 ЦК України).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки кредитор 09 вересня 2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (справа № 183/6824/13-ц), внаслідок чого перервався строк позовної давності.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не подано.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 січня 2017 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 183/183/16-ц з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

10 червня 2019 року справа передана судді доповідачу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Судами встановлено, що 26 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») і ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором банком прийнято у заставу автомобіль «HYUNDAI», модель Н1, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

16 березня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Новомосковської міської державної нотаріальної контори із заявою про пред`явлення своїх вимог кредитора до спадкоємиці ОСОБА_2 - ОСОБА_1

04 травня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» направив ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості її померлого чоловіка ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 26 червня 2008 року станом на 10 березня 2011 року у сумі 26 181,39 доларів США одноразовим платежем. Вказана вимога банку ОСОБА_1 не виконана.

20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 17, за умовами якого право грошової вимоги у сумі за кредитним договором № 0 від 26 червня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

19 січня 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» подав позов до ОСОБА_1 , як до нового заставодержателя, про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль «HYUNDAI», № НОМЕР_2 .

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про застосування позовної давності до вимог ТОВ «ФК «Довіра та гарантія`про звернення стягнення на предмет застави.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

За правилами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Суди встановили, що ПАТ «УкрСиббанк» 04 травня 2011 року направив ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості її померлого чоловіка ОСОБА_2 за кредитним договором, яка не була виконана у встановлений частиною другою статті 530 ЦК України строк.

Отже суди зробили правильний висновок про те, що станом на момент звернення до суду з позовом у справі, що переглядається (січень 2016 року), сплинула позовна давність.

Доводи касаційної скарги про те, що позовна давність перервалась поданням 09 вересня 2013 року позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості необґрунтовані.

Вимога про звернення стягнення на заставу «піддається» впливу позовної давності. До неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимоги про звернення стягнення на заставлене майно поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).

Відповідно до частини 2 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

У постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-1763цс16 зроблено висновок, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

У вересні 2013 року позивач звертався з вимогою про стягнення заборгованості, і пред`явлення цього позову не перервало позовну давність за вимогою про звернення стягнення на заставу.

Встановивши, що позивачем пропущено позовну давність, про застосування наслідків спливу якої заявив відповідач у своїй заяві від 12 квітня 2016 року, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: І. О. Дундар
В. І. Журавель Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук