Постанова

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 527/601/17

провадження № 61-15932св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» про розірвання договору оренди землі та зобов`язання передати земельну ділянку,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року у складі судді Марущак Р. М. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Дорош А. І., Кузнєцової О. Ю., Триголова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з указаним позовом, в якому просила розірвати договір оренди землі від 28 липня 2009 року, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» (далі - ТОВ «Новомосковськ Агро», товариство), зобов`язати відповідача передати їй земельну ділянку площею 3,36 га, розташовану на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, у стані, придатному для

цільового використання.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що вона є власником земельної ділянки площею 3,36 га, кадастровий номер НОМЕР_1 розташованої на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області.

28 жовтня 2009 року між нею та ТОВ «Новомосковськ Агро» укладено договір оренди землі, який було зареєстровано 10 лютого 2012 року відділом Держкомзему у Глобинському районі за № 02261, за умовами якого позивач передала в оренду товариству вказану земельну ділянку строком на 49 років зі сплатою кожного року, не пізніше 20 грудня, 3 % нормативно-грошової оцінки цієї земельної ділянки - 1 399,49 грн на рік з подальшою індексацією.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором оренди землі належно не виконує, а саме систематично не сплачує орендну плату за користування спірною земельною ділянкою, на неодноразові звернення позивача щодо сплати цих коштів не реагує.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Глобинський районний суд Полтавської області рішенням від 29 червня 2017 року позов задовольнив. Договір оренди укладений 28 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Новомосковськ Агро», зареєстрований 10 лютого 2012 року відділом Держкомзему у Глобинському районі за № 02261, розірвав. Зобов`язав ТОВ «Новомосковськ Агро» передати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,36 га, розташовану на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області, у стані, придатному для цільового використання. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що орендар не виконав істотну умову договору оренди землі у частині сплати орендодавцю орендної плати за 2009-2016 роки, що є підставою для розірвання договору оренди землі, передбаченою пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України. Крім того, позовна давність позивачем не пропущена, оскільки правовідносини сторін спірного договору, який укладено на строк 49 років, є триваючими, цей договір дійсний.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Апеляційний суд Полтавської області ухвалою від 02 серпня 2017 року рішення

Глобинського районного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що суд першої інстанції при розгляді

справи не допустив неправильного застосування норм матеріального та порушень норм процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 21 серпня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Новомосковськ Агро» просить скасувати рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суди безпідставно розірвали договір оренди земельної ділянки, припинивши його дію, оскільки відповідачем дотримано вимоги статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» й виконано умови договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати.

Строк зберігання оригіналів первинних бухгалтерських документів за період до 2013 року включно, сплив у відповідача ще 31 грудня 2016 року. Матеріали справи містяться акти від 30 грудня 2014 року та від 04 січня 2017 року про знищення первинних бухгалтерських документів за 2009-2011 роки та 2012-2013 роки відповідно.

Однак, суд першої та апеляційної інстанцій не застосував норми законодавства, не дивлячись на сплив трирічного терміну зберігання первинних бухгалтерських документів, безпідставно зобов`язав відповідача надати первинні документи про сплату орендної плати за майже 8 років.

Крім того, відповідач подав до суду заяву про застосування до всіх правовідносин, в тому числі і щодо виплати орендної плати, що існували між сторонами до 05 березня 2014 року включно, позовної давності і відмови у позові.

Однак, суд протиправно не застосувавположення статей 256, 267 ЦК України, та визнав факт несплати орендної плати за 8 років, що і стало підставою для задоволення позову.

Не відповідає діючому законодавству і висновок суду першої та апеляційної інстанцій про порушення умов договору внаслідок виплати орендної плати авансом в рахунок майбутніх платежів, оскільки, а ні діюче законодавство, а ні умови договору не містять заборони для проведення такої виплати, та позивач не надав суду жодного доказу, який би доводив існування заборгованості з орендної плати за дану земельну ділянку, або ж не виконання відповідачем умов договору.

05 жовтня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу, мотивовані тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, доводи касаційної скарги їх висновки не спростовують.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зГлобинського районного суду Полтавської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

30 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю .

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого Глобинською РДА 19 серпня 2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 64, на праві власності належить земельна ділянка площею 3,36 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району

Полтавської області.

28 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 (орендодацець) та ТОВ «Новомосковськ Агро» (орендар) укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу та 10 лютого 2012 року зареєстровано відділом Держкомзему у Глобинському районі за № 02261, зі строком дії - 49 років.

Згідно з актом приймання - передачі від 28 жовтня 2009 року ОСОБА_1 передала у користування ТОВ «Новомосковськ Агро» вказану земельну ділянку.

Відповідно до пункту 4.1 зазначеного договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки кожного року і становить 1 399,46 грн на рік.

Згідно з пунктом 4.2 цього договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції.

За пунктом 4.3 вказаного договору оренди землі орендна плата вноситься щорічно не пізніше 20 грудня поточного року в повному обсязі.

Пунктом 4.8 спірного договору оренди землі передбачено, що умови цього договору про розмір орендної плати можуть переглядатися виключно за згодою сторін шляхом внесення змін до цього договору.

За умовами пункту 12.1 указаного договору оренди землі зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

За змістом пункту 12.3 цього договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Відповідач на підтвердження виконання умов договору оренди надало суду: бухгалтерську довідку від 27 квітня 2017 року про те, що ОСОБА_1 у 2009 році одержала від ТОВ «Новомосковськ Агро» безвідсоткову позику в сумі 17 тис. грн; бухгалтерську довідку від 27 квітня 2017 року про те, що за згодою сторін між ТОВ «Новомосковськ Агро» та орендодавцем ОСОБА_1 у грудні 2010 року було проведено нарахування орендної плати за 2010 рік по земельному паю на суму 1 481,88 грн і зроблено взаємозалік на списання суми боргу по позиці в рахунок орендної плати на суму 1 259,59 грн. На підставі проведеного взаємозаліку за грудень 2010 року зроблено відповідну бухгалтерську проводку; бухгалтерську довідку від 27 квітня 2017 року, згідно з якою за згодою сторін між ТОВ «Новомосковськ Агро» та орендодавцем ОСОБА_1 у грудні 2009 року було проведено нарахування орендної плати за три місяці 2009 року по земельному паю на суму 349,86 грн і зроблено взаємозалік на списання суми боргу за позикою в рахунок орендної плати на суму 297,38 грн. На підставі проведеного взаємозаліку за грудень 2009 року зроблено відповідну бухгалтерську проводку; бухгалтерську довідку від 27 квітня 2017 року, відповідно до змісту якої за згодою сторін між ТОВ «Новомосковськ Агро» та орендодавцем ОСОБА_1 у грудні 2010 року проведено нарахування орендної плати за 2010 рік по земельному паю на суму 1 481,88 грн і зроблено взаємозалік на списання суми боргу по позиці в рахунок орендної плати на суму 1 259,59 грн. На підставі проведеного взаємозаліку за грудень 2010 року зроблено відповідну бухгалтерську проводку; бухгалтерську довідку від 27 квітня 2017 року, згідно з якою за згодою сторін між ТОВ «Новомосковськ Агро» та орендодавцем ОСОБА_1 у грудні 2011 року проведено нарахування орендної плати за 2011 рік по земельному паю на суму 1 481,88 грн і зроблено взаємозалік на списання суми боргу за позикою в рахунок орендної плати на суму 1 259,59 грн. На підставі проведеного взаємозаліку за грудень 2011 року зроблено відповідну бухгалтерську проводку; бухгалтерську довідку від 27 квітня 2017 року про те, що за згодою сторін між ТОВ «Новомосковськ Агро» та орендодавцем ОСОБА_1 у грудні 2011 року проведено взаємозалік заборгованості за позикою в рахунок майбутніх виплат орендної плати по земельному паю на суму 16 686,40 грн. На підставі проведеного взаємозаліку за грудень 2011 року зроблено відповідну бухгалтерську проводку; акт знищення первинних бухгалтерських документів за 2009-2010-2011 роки від 30 грудня 2014 року, та від 04 січня 2017 року за 2012-2013 роки; копії карток рахунку № НОМЕР_4 , НОМЕР_5, НОМЕР_6, в яких відображено операції розрахунку з ОСОБА_1 за договором позики та договором оренди.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 792 ЦК Україниза договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, яким є Закон України «Про оренду землі».

За положеннями статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За положеннями частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом пункту 12.3 спірного договору оренди землі його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Згідно з положенням частини першої статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Звертаючись до суду із позовом, позивач посилалася на те, що відповідач порушив зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою за весь період користування нею та відповідно порушує строки, передбачені пунктами 4.1, 4.3 договору оренди землі, що є його істотною умовою.

За своєю правовою природою поняття «несвоєчасна сплата» означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі. Так, пунктом 4.3 вказаного договору оренди землі орендна плата вноситься щорічно не пізніше 20 грудня поточного року в повному обсязі.

Орендна плата є істотною умовою договору оренди (стаття 15 Закону України «Про оренду землі»).

З огляду на правову природу орендної плати як обов`язкової та визначальної для правової природи договору оренди земельної ділянки умови, орендна плата не може бути замінена на інші платежі і врахування орендної плати, як платежу у інших зобов`язальних правовідносинах між тими самими сторонами може бути лише на підставі інших погоджених сторонами правочинів та договорів, зокрема додаткового договору до договору оренди або змін договору оренди тощо.

При цьому, відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту, а тому зміна розміру орендної плати, форма її виплати, зарахування орендної плати за іншими зобов`язаннями, відповідно до положень статті 14 Закону України «Про оренду землі» повинна бути визначена сторонами шляхом укладання інших письмових угод, за умовами яких сторони визначили саме такі правовідносини з зарахування орендної плати в рахунок зобов`язань орендодавця по іншим правочинам.

Оскільки суди встановили, що між сторонами виникли правовідносини з договору оренди земельної ділянки, яка належить позивачу та договору позики, за яким існує зобов`язання позивача на повернення грошових коштів відповідачу, то можливість зарахування орендної плати в рахунок погашення зобов`язань за договором позики повинна бути оформлена у письмовій формі, як умови договору оренди, зокрема шляхом укладання додаткової угоди до договору оренди.

Факт укладання таких письмових змін до договору оренди або будь-яких інших письмових договорів щодо зарахування орендної плати за іншими зобов`язаннями суди не встановили та матеріали справи не містять.

Підставами для захисту прав орендодавця на підставі вищевказаних норм є саме систематичність (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Вирішуючи спір, суди, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, установивши, що позивач за 2009-2016 роки (систематично) не отримувала орендну плату за договором оренди землі, а відповідач не довів, що він проводив нарахування та залік нарахованої орендної плати за договором позики на підставі письмового договору, дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Крім зазначеного, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що не підлягає задоволенню заява відповідача про застосування позовної давності.

Позовна давність не пропущена позивачем , оскільки з позовом вона звернулася у березні 2017 року, а несплата орендної плати мала місце, як встановлено судами, в тому числі і в останні три роки, тобто в межах позовної давності, що є достатньою підставою для задоволення позову про розірвання договору оренди землі.

За вказаних обставин не можуть бути враховані доводи касаційної скарги про недотримання судами положень статей 256, 267 ЦК України та незастосування позовної давності.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій та переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Перевіряючи аргументи касаційної скарги, Верховний Суд бере до уваги зміст судових рішень обох інстанцій, доводи та заперечення сторін та не вбачає підстав для скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко