Справа № 204/6623/18
Провадження № 2/201/1212/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірини Анатоліївни (треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерний комерційний банк «Райффайзен банк Аваль» в особі правонаступника Акціонерного товариства «ОТП Банк») про визнання дій приватного нотаріуса щодо внесення відомостей 01.06.2006р. до Державних реєстрів незаконними, виключення з Державних реєстрів відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майно стосовно спільного нерухомого майна, виключення з Державних реєстрів відомості з державного реєстру іпотек стосовно спільного нерухомого майна

В С Т А Н О В И В:

В Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська 17.10.2018р. за підсудністю з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. (треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , АКБ «Райффайзен банк Аваль» в особі правонаступник АТ «ОТП Банк») про визнання дій нотаріуса незаконними та виключення відомостей про спільне нерухоме майно з Державних реєстрів, яка була передана судді Ткаченко Н.В.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2018р. позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. №38).

19.11.2018р. до суду надійшла уточнена редакція позовних вимог з усунутими недоліками (а.с. № 45-48).

Разом із уточненою позовною заявою, до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме витребування у приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. нотаріальної справи стосовно посвідчення договору іпотеки №4012 від 01.06.2006р., який було укладеного між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (а.с. №80-82).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.11.2018р. було відкрито провадження по справі,розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.

Цією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. нотаріальну справу стосовно посвідчення договору іпотеки №4012 від 01.06.2006р. укладеного між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (а.с.№ 83).

Підготовче засідання у справі проведено відповідно до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України 21.05.2019р. (а.с. № 171).

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 29.03.2006р. він є співвласником приміщення № III: на першому поверсі: поз. II, 1, 2, 11, 12, 13, 14; на другому поверсі: поз. I; на третьому поверсі: поз. I; приямки літ. а3-а8, а10, а13-а18, ганки літ. а2, а 19, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В вересні 2018р. з відомостей Державних реєстрів позивачу стало відомо, що на об`єкт нерухомого майна ( АДРЕСА_1 прим.III), яке належить йому на праві спільної власності, накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна. Підставою даного обтяження є укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» договір іпотеки від 01.06.2006р. Дії приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. щодо внесення 01.06.2006р. до Державних реєстрів відомостей про накладення обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна та внесення відомостей в Державний реєстр іпотек відомостей відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прим.III позивач вважає незаконними і відповідне обґрунтовує тим що, по-перше, жодний кредитний або договір іпотеки з АКБ «Райффайзенбанк Україна» ним не укладався, належне йому на праві власності нерухоме майно в іпотеку він не передавав, в тому числі будь-якої згоди, довіреності, щодо передачі нерухомого майна в іпотеку іншими співвласниками. Відповідно до ст.36 Закону України «Про нотаріат» (в редакції станом на 01.06.2006р.) визначено, що приватний нотаріус вчиняє нотаріальні дії, передбачені ст.34 цього Закону за винятком: 1) накладання і зняття заборони відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, отже, приватний нотаріус ДМНО Зайченко І.А. станом на 01.06.2006р. не мала законних підстав та повноважень накладати заборону на відчуження нерухомого майна. Крім того, в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація стосовно співвласників нерухомого майна, що є грубим порушенням Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивач зазначає, що внаслідок незаконних дій приватного нотаріуса він був позбавлений конституційного права розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати дії приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. щодо внесення 01.06.2006р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер майна 1176823) про накладення обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна та внесення відомостей до Державного реєстр іпотек відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .III - незаконними. Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер майна 1176823) відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3285953, зареєстрованого 01.06.2006р. о 17:00:27 за №328593 реєстратором: приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. стосовно спільного нерухомого майна: частина приміщення комерційного призначення III: на першому поверсі поз. 3-9, 15-22, загальною площею 288,5 кв.м., у спільній власності співвласників приміщення № III: - на першому поверсі: поз. II, 1, 2, 11, 12, 13, 14; на другому поверсі: поз. I; на третьому поверсі: поз. I; приямки літ. а3-а8, а10, а13-а18, ганки літ. а2, а 19, за адресою: АДРЕСА_1. Виключити з Державного реєстру іпотек відомості щодо майна, реєстраційний номер обтяження 3285905, зареєстрованого 01.06.2006р. о 16:56:09 реєстратором: Приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. стосовно спільного нерухомого майна - частина приміщення комерційного призначення III: на першому поверсі поз. 3-9, 15-22, загальною площею 288,5 кв.м. У спільній власності співвласників приміщення № III: - на першому поверсі: поз. II, 1, 2, 11, 12, 13, 14; на другому поверсі: поз. I; на третьому поверсі: поз. I; приямки літ. а3-а8, а10, а13-а18, ганки літ. а2, а 19, за адресою: АДРЕСА_1.

29.01.2019р. до суду надійшла письмова заява відповідача - приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А., в якій приватний нотаріус просила справу розглядати без її участі. Додатково зазначила про те, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією та повинен залучатися у якості третьої особи, оскільки якщо особа вважає, що внаслідок укладення правочину було порушено її права та охоронювані законом інтереси, вона повинна звернутися з відповідним позовом до іншої сторони, яка є учасником цього правочину, а не до нотаріуса, що посвідчував цей правочин (а.с. №95).

07.02.2019р. від приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. разом з заявою про розгляд справи без її участі, яка за змістом є аналогічною до раніше наданої заяви, до суду надійшла копія нотаріальної справи стосовно посвідчення 01.06.2006р. договору іпотеки №4012, укладеного між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» (а.с. №108-140).

16.05.2019р. від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (діє на підставі ордеру від 24.01.2019р. - а.с. №94) до суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких представник позивача зазначив, що після ознайомлення 19.03.2019р. з матеріалами цивільної справи, позивачу стало відомо про існування в матеріалах нотаріальної справи, яка надана приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 (а.с. №128). З приводу даної заяви, представник позивача в поясненнях зазначив, що дійсно 01.06.2006р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса для складання нотаріально посвідченої заяви, відповідно до якої ним було надано згоду ОСОБА_2 на укладення договору оренди на частину приміщення комерційного призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на умовах за його розсудом. В цей же день іншими співвласниками вказаного нерухомого майна, також було надано нотаріальну згоду саме на укладення договору оренди частки приміщення. Однак, як вбачається з нотаріально посвідчених заяв, в усіх них, з невідомих для позивача обставин, зроблено виправлення одним і тим самим почерком, закреслено слово «оренда» та написано «іпотека», які не допускаються у нотаріальних документах. Позивач наполягає на тому, що не надавав жодної згоди на укладення ОСОБА_2 договору іпотеки нерухомо майна, яке належить йому на праві спільної власності, а отже, виправлення (зміна слова) в нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_1 дало можливість приватному нотаріусу здійснити реєстраційну дію щодо посвідчення договору іпотеки, накладення заборони на відчуження належного позивачу майна (а.с.№161-162).

21.05.2015р. до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - АТ «ОТП Банк», в яких представник Яшин О.С. (діє на підставі довіреності від 13.05.2019р. - а.с. №165) зазначив, що дії приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. щодо внесення 01.06.2006р. відомостей до Державних реєстрів про накладення обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна, яке виступає предметом іпотеки за укладеним між ОСОБА_2 та АКБ «Райфайзенбанк Україна» договору іпотеки, а також відомостей до Державного реєстру іпотек відносно нерухомого майна є законними, вчиненими з дотриманням цивільного законодавства та вимог Закону України «Про нотаріат». В матеріалах нотаріальної справи наявні нотаріально посвідчені згоди всіх співвласників нерухомого майна на укладення ОСОБА_2 договору іпотеки (а.с. №163-164).

02.07.2019р. до суду надійшла спільна заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (діє за ордером від 24.01.2019р. - а.с. № 94), а також третьої особи ОСОБА_3 , в якій вони позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі з підстав та обґрунтувань викладених в позовній заяві, письмових поясненнях по справі та з урахуванням письмових доказів, просили позов задовольнити, розглянувши справу за їх відсутності та без технічної фіксації судового процесу (а.с. №178).

Також, 02.07.2019р. до суду надійшла заява представника третьої особи - АТ «ОТП Банк» Яшина О.С. (діє на підставі довіреності від 13.05.2019р. - а.с. № 165), в якій представник просив в задоволенні позову відмовити, справу розглянути без його участі та без технічної фіксації судового процесу (а.с. №182).

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання 02.07.2019р. не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації та проживання, яка підтверджена відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 21.12.2018р. (а.с. №88), конверт був повернутий до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. №174).

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані представниками сторін, третьою особою заяви по суті, в яких сторонами викладені позиції щодо позовних вимог, які є предметом розгляду у справі, суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті за відсутності сторін.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 02.07.2019р. здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази у їх сукупності за принципами ст.89 ЦПК України, дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Частина ч.1 ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлене наступне.

01 червня 2006р. між АКБ «Райффайзенбанк України» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №СМ-300/1706/2006, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 529 000 дол.США, цільове призначення - на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту - 01.06.2013р. (а.с. № 116-123).

01 червня 2006р. між АКБ «Райффайзенбанк України» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №РМ-300/1660/2006, згідно якого для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобов`язань за кредитним договором №СМ-300/1706/2006 від 01.06.2006р. в іпотеку банка передано нерухоме майно: частина приміщення комерційного призначення III у будівлі літ.А`-3, A`-1: у підвалі поз. 1-30, І, ІІ, заг.площею 364 кв.м.; на першому поверсі поз.1 заг.площею 12,6 кв.м; на третьому поверсі поз.І-25, І, ІV, заг.площею 336,5 кв.м. на мансардному поверсі по.1-6 заг.площею 117,6 кв.м. Загальна площа об`єкту 831,6 кв.м. У спільній власності: на першому поверсі: поз. II, 1, 2, 11, 12, 13, 14; на другому поверсі: поз. I; на третьому поверсі: поз. I; приямки літ. а3-а8, а10, а13-а18, ганки літ. а2, а 19, за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. № 109-115).

Згідно свідоцтва про право власності від 29.03.2006р. ОСОБА_1 на праві власності належить частина приміщення комерційного призначення №ІІІ на першому поверсі поз. 3-9, 15-22 загальною площею 288,5 кв.м., та в спільній власності співвласників приміщення №III: на першому поверсі: поз. II, 1, 2, 11, 12, 13, 14; на другому поверсі: поз. I; на третьому поверсі: поз. I; приямки літ. а3 - а8, а10, а13 - а18, ганки літ. а2, а 19, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. №52-53).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.09.2018р. №136531185 вбачається, що 01.06.2006р. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено обтяження (заборона на нерухоме майно) реєстраційний номер обтяження 3285953, об`єкт обтяження: нежиле приміщення, частина приміщення комерційного призначення №ІІІ у будівлі літ.А'-3, А'-1: у підвалі поз.1-30, І, ІІ заг.площею 364,9 кв.м., на першому поверсі поз.І заг.площею 12,6 кв.м. на третьому поверсі поз.І-25, ІІ, ІV, заг.площею 336,5 кв.м., на мансардовому поверсі поз.1-6 заг.площею 117,6 кв.м. Загальна площа 831,6 кв.м. У спільній власності: на першому поверсі поз.ІІ,1,2,11,12,13,14; на другому поверсі поз.І, на третьому поверсі поз.І, приямки літ.а3-а8, а13-а18, ганки літ.а2, а19. Приміщення знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 приміщення ІІІ. Власник - ОСОБА_2 (а.с. №29зв).

З інформаційної довідки, розділ Відомості з державного реєстру іпотек, вбачається, що 01.06.2006 року до Державного реєстру іпотек внесено обтяження реєстраційний номер 3285905, підстава обтяження: договір іпотеки №4012 від 01.06.2006, АКБ "Райффайзенбанк Україна", об`єкт обтяження: нежиле приміщення, частина приміщення комерційного призначення №ІІІ у будівлі літ.А'-3, А'-1: у підвалі поз.1-30, І, ІІ заг.площею 364,9 кв.м., на першому поверсі поз.І заг.площею 12,6 кв.м. на третьому поверсі поз.І-25, ІІ, ІV, заг.площею 336,5 кв.м., на мансардовому поверсі поз.1-6 заг.площею 117,6 кв.м. Загальна площа 831,6 кв.м. У спільній власності: на першому поверсі поз.ІІ,1,2,11,12,13,14; на другому поверсі поз.І, на третьому поверсі поз.І, приямки літ.а3-а8, а13-а18, ганки літ.а2, а19, адреса: АДРЕСА_1 приміщення ІІІ. Іпотекодавець ОСОБА_2 (а.с. №30).

Таким чином, доводи позивача про те, що приватним нотаріусом було накладено обтяження та внесено до Державного реєстру іпотек відомості щодо належного йому на праві спільної власності нерухомого майна, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Проте вирішуючи питання про обґрунтованість (необґрунтованість) позовних вимог ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

В позовній заяві позивач зазначає, що в Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація стосовно співвласників нерухомого майна, що є грубим порушенням Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідні доводи позивача, суд приймає до уваги, між тим вони не можуть бути підставою для задоволення позову.

Так, згідно до п.п. 2.1. 2.1.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом МЮУ №315/від 09.06.1999р. (в редакції від 21.10.2004р.) підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно п 2.6. Положення, до Реєстру заборон уносяться такі відомості про обтяження: дані про підстави виникнення обтяження: назва документа, його номер та дата, повне найменування органу, що накладає обтяження; дані про особу, щодо майна якої встановлено обтяження: - для власників (співвласників) - фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та, за наявності, дата та місце народження, адреса постійного місця проживання, дані документа, що посвідчує особу.

Пунктом 4.3. Положення визначено, що реєстратор несе відповідальність за помилки, допущені ним при внесенні записів до Реєстру заборон, наданні витягів, а також за неправомірну відмову в унесенні записів до Реєстру заборон та наданні витягів та згідно п.2.8. Положення, у разі виявлення особами, за заявою чи постановою яких реєстратором уносились відомості до Реєстру заборон помилок у записі, зазначені особи повідомляють про виявлені помилки реєстратора, який вносив відомості до Реєстру заборон.

Отже, допущена помилка реєстратора, щодо невнесення в Реєстр заборон відомостей про всіх співвласників нерухомого майна може бути виправлена реєстратором, проте відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не тягне за собою скасування обтяження в цілому.

Щодо доводів позивача про відсутність у приватного нотаріуса станом на дату укладення договору іпотеки повноважень накладення заборони на відчуження нерухомого майна, суд зазначає про наступне.

Згідно до ст.36 Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 06.04.2006р.) визначено, що приватний нотаріус вчиняє нотаріальні дії, передбачені ст.34 цього Закону, за винятком: 1) накладання і зняття заборони відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно до ст.7 Закону України "Про Нотаріат" (в редакції від 04.06.2006р.) нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод.

З метою приведення нормативно-правових актів Міністерства юстиції України у відповідність до чинного законодавства України, Наказом МЮУ від 03.03.2004р. N20/5, зареєстрованого в МЮУ 03.03.2004р. за N283/8882, затверджено Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Пунктом 1 Глави 1 Інструкції визначено, вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно п.3 Глави 1, приватні нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, передбачені пунктом 2 цієї Інструкції, за винятком: 1) видачі свідоцтва про право на спадщину; 2) видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя; 3) ужиття заходів до охорони спадкового майна; 4) видачі свідоцтва виконавцю заповіту в разі, якщо заповідач не призначив виконавця заповіту або якщо виконавець відмовився від виконання заповіту чи був усунений від його виконання.

Згідно до підпункту 11 п.2 Глави 1 Інструкції, державними нотаріусами вчиняються такі нотаріальні дії: накладається заборона відчуження житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого та рухомого майна, майнових прав.

Таким чином, станом на 01.06.2006 року положення пункту 3 та підпункту 11 пункту 2 Глави 1 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» надавали приватним нотаріусам як і державним нотаріусам повноваження накладати заборону відчуження житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого та рухомого майна, майнових прав.

Зокрема, і пунктом 2.1.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом МЮУ №315/від 09.06.1999р. із змінами та доповненнями (в редакції від 21.10.2004р.) визначено, що підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Крім того, суд зазначає, що станом на 01.06.2006р. діяла редакція Наказу Президента України «Про врегулювання діяльності нотаріату в Україні» № 932/98 від 23.08.1998р., пунктом 2 якого визначено, що приватні нотаріуси мають право посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та всі інші нотаріальні дії, які вчиняються державними нотаріусами, за винятком видачі свідоцтва про право на спадщину та вжиття заходів до охорони спадкового майна.

Отже, на дату укладення договору іпотеки, повноваження приватного нотаріуса щодо накладення заборони на відчуження нерухомого майна регламентувалася не тільки положеннями Закону України «Про нотаріат» а й Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Наказом Президента України «Про врегулювання діяльності нотаріату в Україні».

Позивач в позовній заяві та його представник в письмових поясненнях зазначали, що позивачем, як співвласником не надавалася згода саме на укладення договору іпотеки. В дійсності в 2006 році ОСОБА_1 нотаріально було посвідчено заяву про надання згоди на передачу належного позивачу нерухомого майна в оренду, а отже, виправлення (зміна слова) в нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_1 послугувало приватному нотаріусу здійснити реєстраційну дію щодо посвідчення договору іпотеки та накладення заборони на відчуження належного позивачу майна.

В матеріалах нотаріальної справи стосовно посвідчення договору іпотеки №4012 від 01.06.2006р., укладеного між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», міститься нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 від 01.06.2006р., в якій зроблено виправлення, закреслено слово «оренда» та написано «іпотека», виправлення засвідчено приватним нотаріусом ДМНО Зайченко А.І. (а.с. № 128), проте, при вирішенні даного спору судом не надається правова оцінка зазначеному доказу, враховуючи наступне.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Статтею 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції від 29.01.2006р.), визначено, що державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі договору застави (іпотеки) нерухомого майна.

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Дана норма передбачає два шляхи спростування презумпції: визнання неправомірності, а отже і недійсності правочину прямим приписом закону; визнання неправомірності, а отже, і недійсності правочину судом. Тягар доказування у таких випадках несе сторона, яка оспорює правомірність правочину.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Оскільки, звертаючись з відповідним позовом до суду, позивачем не оспорюється дійсність укладеного 01.06.2006р. між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» договору іпотеки, суд при винесенні рішення не надає правову оцінку обставинам, які передували укладенню договору іпотеки, його дійсності або нікчемності, а отже, виходячи з положень ст.204 ЦК України, приходить до висновку, що державну реєстрацію обтяження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки за договором від 01.06.2006р. приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. було проведено на підставі діючого договору іпотеки.

Оскільки вимоги про зняття заборони відчуження шляхом виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження іпотекою нерухомого майн є похідними від вимоги щодо припинення договору іпотеки, вони заявлені передчасно.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому не підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору (а.с. № 1) судом покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 204, 215, 369 ЦК України, ст.7 Закону України «Про нотаріат», п. 3, підпункту 11 п. 2 Глави 1 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Наказом Президента України «Про врегулювання діяльності нотаріату в Україні» № 932/98 від 23.08.1998р., ст.23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції від 29.01.2006р.), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко Ірини Анатоліївни (треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерний комерційний банк «Райффайзен банк Аваль» в особі правонаступника Акціонерного товариства «ОТП Банк») про визнання дій приватного нотаріуса щодо внесення відомостей 01.06.2006р. до Державних реєстрів незаконними, виключення з Державних реєстрів відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майно стосовно спільного нерухомого майна, виключення з Державних реєстрів відомості з державного реєстру іпотек стосовно спільного нерухомого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.