Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 759/13908/15-ц

провадження № 61-23520св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Цезар», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року в складі судді Москаленко К. О. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Ратнікова В. М., Борисова О. В., Панченко М. М.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 27 жовтня 2008 року між акціонерним банком «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Цезар» (далі - ТОВ «Цезар») було укладено кредитний договір № 102/2008Ю, відповідно до умов якого, останньому було надано кредит у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 2 500 000 грн, зі сплатою 26 % річних за користування кредитними коштами та з кінцевим терміном повернення не пізніше 26 жовтня 2010 року включно. В подальшому, між тими ж сторонами були укладені додаткові договори до кредитного договору, відповідно до яких були внесені зміни до кредитного договору, зокрема збільшено термін користування кредитними коштами до 28 лютого 2014 року.

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання позичальником ТОВ «Цезар» зобов`язань за кредитним договором № 102/2008Ю, 15 вересня 2009 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно умов якого, поручитель та боржник за несвоєчасне або неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором №102/2008Ю несуть солідарну відповідальність.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором перед ТОВ «Цезар», надавши йому кредит в розмірі 5 800 000 грн, що підтверджується наданими представником позивача меморіальними ордерами та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Боржник та поручитель свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконали, що призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 31 604 859,00 грн, а саме: заборгованості за кредитом в сумі 5 800 000 грн, заборгованості за процентами в сумі 6 696 320,72 грн, неустойки за прострочення сплати кредиту - 2 742 431,43 грн, неустойки за прострочення сплати процентів - 4 379 220,93 грн, 3% річних (згідно статті 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (основне зобов`язання) - 425 532,35 грн, 3% річних (згідно статті 625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по процентам) - 512 064,65 грн, суми індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 4 505 500,46 грн, суми індексу інфляції простроченої заборгованості по процентах - 4 542 788,88 грн, штрафу за ненадання щоквартальної звітності - 232 000 грн, штрафу за ненадання довідок з інших банків - 1 189 000 грн, штрафу за нездійснення страхування заставного майна згідно договору застави - 290 000 грн, штрафу за нездійснення страхування заставного майна згідно іпотечного договору - 290 000 грн.

ПАТ « Брокбізнесбанк» просив стягнути вказану заборгованість по кредитному договору з поручителя ОСОБА_1

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «Цезар», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що банк пропустив шестимісячний строк, встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України для пред`явлення позову до поручителя про сплату заборгованості за кредитом, а тому порука відповідача є припиненою і підстав для стягнення з нього заборгованості по кредитному договору немає.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» відхилено.

Відхиляючи апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції виходив із того, що банк пропустив шестимісячний строк, встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України для пред`явлення позову до поручителя про сплату заборгованості за кредитом, а тому порука відповідача є припиненою і підстав для стягнення з нього заборгованості по кредитному договору немає.

Позивач не звертався до поручителя з позовом про дострокове повернення кредиту.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений на підставі повного та об`єктивного з`ясування дійсних обставин справи, досліджених судом доказів та відповідає вимогам закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Брокбізнесбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасуватита ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» задовольнити повністю.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 759/13908/15-ці витребувано її з Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

10 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, наявні невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи і неправильне застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції не було враховано статті 60, 213 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи.

Суди першої та апеляційної інстанцій неправомірно застосували строки позовної давності до вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» щодо фінансового поручителя, без відповідної заяви поручителя.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не надіслали заперечення (відзиву) на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 27 жовтня 2008 року між акціонерним банком «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Цезар» було укладено кредитний договір № 102/2008Ю, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 2 500 000 грн, зі сплатою 26 % річних за користування кредитними коштами та з кінцевим терміном повернення, не пізніше 26 жовтня 2010 року включно.

В подальшому, між тими ж сторонами були укладені додаткові договори до кредитного договору, відповідно до яких були внесені зміни до кредитного договору, а саме:

- ліміт кредитної лінії збільшено до ліміту у розмірі 2 570 000 грн, внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості, згідно додатка № 2 до кредитного договору;

- ліміт кредитної лінії збільшено до ліміту у розмірі 3 700 000 грн, термін користування кредитними коштами встановлено по 26 жовтня 2011 року, внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості згідно додатка № 3 до кредитного договору;

- ліміт кредитної лінії збільшено до ліміту у розмірі 4 200 000 грн, внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості згідно додатка № 4 до кредитного договору;

- ліміт кредитної лінії збільшено до ліміту у розмірі 5 000 000 грн, внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості згідно додатка № 5 до кредитного договору;

- ліміт кредитної лінії збільшено до ліміту у розмірі 5 800 000 грн, внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості згідно додатка № 6 до кредитного договору;

- внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості, згідно додатка № 7 до кредитного договору;

- режим використання кредитних коштів за кредитним договором був переведений із відкличної поновлювальної кредитної лінії в режим кредиту у розмірі 5 800 000 грн, збільшено термін користування кредитними коштами по 28 лютого 2014 року, зменшено процентну ставку за користування кредитними коштами до 20,0 % річних, внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості згідно додатка № 8 до кредитного договору.

3 метою забезпечення своєчасного та повного виконання позичальником ТОВ «Цезар» зобов`язань за кредитним договором №102/2008Ю, 15 вересня 2009 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно умов якого, поручитель та боржник за несвоєчасне або неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором №102/2008Ю несуть солідарну відповідальність.

Протягом дії договору поруки, 27 жовтня 2009 року, 26 листопада 2009 року, 19 лютого 2010 року, 05 квітня 2011 року, 26 червня 2012 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 були укладені додаткові договори до договору поруки, відповідно до яких були внесені аналогічні зміни, зазначені у вищевказаних додаткових договорах до кредитного договору.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором перед ТОВ «Цезар», надавши йому кредит в розмірі 5 800 000 грн, що підтверджується наданими представником позивача меморіальними ордерами та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Боржник та поручитель свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконали, що призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 31 604 859 грн, а саме: заборгованості за кредитом в сумі 5 800 000 грн, заборгованості за процентами в сумі 6 696 320,72 грн, неустойки за прострочення сплати кредиту 2 742 431,43 грн, неустойки за прострочення сплати процентів - 4 379 220,93 грн, 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (основне зобов`язання) - 425 532,35 грн, 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по процентам) - 512 064,65 грн, суми індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 4 505 500,46 грн, суми індексу інфляції простроченої заборгованості по процентах - 4 542 788,88 грн, штрафу за ненадання щоквартальної звітності - 232 000 грн, штрафу за ненадання довідок з інших банків - 1 189 000 грн, штрафу за нездійснення страхування заставного майна згідно договору застави - 290 000 грн, штрафу за нездійснення страхування заставного майна згідно іпотечного договору - 290 000 грн.

Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості останній черговий платіж був здійснений 24 жовтня 2012 року. Таким чином, порушення терміну внесення чергового платежу за кредитним договором відбулось з боку ТОВ «Цезар» 30 листопада 2012 року, інших платежів за вказаним кредитним договором ні позичальником, ні поручителем не здійснювалось, а тому право на дострокове повернення кредиту за кредитним договором у ПАТ «Брокбізнесбанк» виникло з 01 грудня 2012 року.

Судом встановлено, що позивач не звертався до поручителя з позовом про дострокове повернення кредиту.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої, частини другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до підпункту 1.1 договору поруки поручитель зобов`язується солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №102/2008Ю з усіма додатковими договорами та доповненнями до нього по поверненню кредиту, із сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі та порядку відповідно до умов кредитного договору, штрафних санкцій у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати збитки у випадках порушення умов даного договору.

Пунктом 3.1 договору поруки передбачено, що у випадку неналежного виконання та/або невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, поручитель відповідає перед банком солідарно з позичальником у тому ж обсязі, як і позичальник.

Відповідно до пункту 3.2 договору поруки протягом п`яти банківських днів після одержання повідомлення банка про невиконання позичальником своїх зобов`язань, поручитель перераховує на рахунок банка суму непогашеної позики, нарахованих відсотків, неустойки, передбачених кредитним договором, відшкодовує заподіяні збитки.

Згідно з пункту 6.3 договору поруки порука припиняється, якщо банк протягом шести місяців з дня настання строку зобов`язання не пред`явить позову до поручителя.

Згідно частини 4 статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Згідно з умовами підпунктів 2.4, 2.7 кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на позичковий рахунок, відкритий банком позичальнику, в строки, передбачені графіком погашення кредитної заборгованості (додаток №1), який є невід`ємною частиною цього договору. Проценти за поточний календарний місяць позичальник сплачує на рахунок, вказаний банком, щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховуються проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) строкової заборгованості за кредитом в повному обсязі.

У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором банк поштою 23 серпня 2015 року направив до суду позовну заяву та просив стягнути з поручителя ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

Оскільки строк виконання основного зобов`язання в повному обсязі настав 28 лютого 2014 року, то передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя підлягає обрахуванню від цієї дати.

З дня настання строку виконання основного зобов`язання (28 лютого 2014 року) і до дня звернення позивача з позовом до поручителя (23 серпня 2015 року) пройшов понад один рік, тому в даному випадку порука ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань ТОВ «Цезар» за кредитним договором № 102/2008Ю припинилася.

Строк позовної давності, визначений статтею 256 ЦК України та порядок застосування строку позовної давності, який визначений статтею 267 ЦК України до обчислення строку пред`явлення вимоги до поручителя не застосовуються, а тому і відповідна заява не подається.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки оскаржуваних рішень суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що вони можуть бути скасовані.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська