ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 липня 2019 року

м. Харків

справа № 643/7490/18

провадження № 22-ц/818/3122/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року в складі судді Мельникової І.Д.,

у с т а н о в и в:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, вона з 26 листопада 1999 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року. Мають двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що після розлучення діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. В період шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя було придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. Згідно зі Звітом про незалежну оцінку майна від 24 травня 2018 року, виконаним Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГАПОЛІС І ПАРТНЕРИ», ринкова вартість спірної квартири становить 611 609,00 грн. Таким чином, вартість 2/3 частин спірної квартири становить 407 739,33 грн. Вказує, що відповідач має власне житло - окрему двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Посилаючись на вказані обставини, просила визнати квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. спільним майном подружжя, поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини вказаної квартири.

Ухвалою Московського районного суду від 01 листопада 2018 року по справі відкрито провадження.

11 березня 2019 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції зустрічну позовну заяву про повернення майна, відшкодування витрат та збитків.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 була придбана ним за кредитні кошти, отримані в Публічному акціонерному товаристві «Державний експортно- імпортний банк України» ( далі - ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України» ). 22 січня 2008 року ОСОБА_2 з метою погашенням заборгованості перед банком взяв у ОСОБА_6 позику в розмірі 151500 грн. Вказана позика підтверджується розпискою від 10 грудня 2018 року з зобов`язанням повернути кошти до 01 січня 2020 року. Крім того, після розлучення у ОСОБА_1 залишилось спільне майно, а саме - дві пральні машини ("Siemens", "Zanussi"), два телевізора, персональний комп`ютер, МФО (принтер, сканер та ксерокс), газова плита "Іndesit", холодильник "Іndesit", холодильник "Nord", мікрохвильова пічка, двоспальне ліжко, меблі, утюг, пилосос, посуд, насосна станція, бойлер, душова кабіна, сантехніка, супутникова тарілка та тюнери, інструменти; особисте майно позивача (отримане як подарунки): браслет (585 проби 8 грам.), ланцюжок (585 проби 22 грам.), браслет (585 проби 30 грам.), золотий зливок (999 проби 5 грам.) ювілейний австралійський долар 999 проби, золото. Зазначає, що разом із майном відповідач залишив у себе усі правовстановлюючі документи щодо нерухомого майна, на відновлення яких він поніс витрати у розмірі 6210 грн. Крім того, за власні кошти здійснив фінансування будівництва двоповерхового будинку на території земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , а також безпосередньо приймав участь у погодженні кошторису та плану будівництва будинка. Загальна сума фінансування будівництва будинку складає 940 275 грн. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Оціночна компанія «Аваль» орієнтовна вартість подібного будинку може складати 850 956 грн. Крім того, в період шлюбу він здійснював фінансові витрати щодо утримання батьків ОСОБА_1 , так як вони не працювали.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 , просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму позики у розмірі, пропорційному частині квартири, яка є власністю відповідача; стягнути з відповідача на користь позивача 6210 грн. - на відшкодування витрат, пов`язаних із відновленням правовстановлюючих документів, та 940 275 грн. - на відшкодування витрат, пов`язаних із будівництвом двоповерхового будинку на території земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , 96 грн. - на відшкодування витрат на утримання квартири за період з 2015 року по 2019 рік., 16000 грн. - на відшкодування судових витрат. Зобов`язати відповідача відшкодувати вартість половини спільного майна та відшкодувати вартість усього особистого майна відповідача.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги за зустрічним позовом не є взаємопов`язаними з вимогами первісного позову.

27 листопада 2018 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що для придбання квартири ОСОБА_2 отримав кредит у ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України», який на даний час не погашений, а в період з 2015 року по 2019 рік він здійснював витрати на квартиру. Крім того, ОСОБА_2 за власні кошти здійснив будівництво двоповерхового будинку на території земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , однак, він позбавлений можливості користування власним майном, що залишилось в домі, а також позбавлений можливості оформити право власності на вказаний будинок. Зазначає, що спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складається не лише із вказаної квартири, а також із іншого майна, зазначеного в зустрічній позовній заяві.

17 липня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на порушення строків подання зустрічної позовної заяви, просить ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України однією з умов прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів. Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є право на судовий захист.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Підстави та предмет позову та зустрічного позову випливають із сімейних правовідносин і в обох випадках стосуються поділу майна подружа.

Отже, з наведеного вбачається, що первісні та зустрічні позовні вимоги взаємопов`язані між собою, оскільки при розгляді даних позовів підлягають встановленню обставини щодо поділу майна подружа, оскільки предметом первісного та зустрічного позову є спільне сумісне майно.

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до необґрунтованого висновку про недоцільність спільного розгляду обох позовів, а тому оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню в справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення передчасної ухвали.

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду в суді першої інстанції у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2019 року скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 29 липня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова