Справа № 369/8651/19
Провадження №6/369/223/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., розглянувши подання старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у Київській області Пацуріної О.В. про примусове входження до житла боржника у справі № 369/12028/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у Київській області Пацуріна О.В. звернулась до суду із вищевказаним поданням, в якому просить суд надати дозвіл примусово проникнути до житла ОСОБА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій, передбачених законом України «Про виконавче провадження».

Подання обґрунтовано тим, що в Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на виконанні перебуває виконавчий лист № 369/12028 від 04.09.2014 виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики 50 000 доларів США, що еквівалентно 586440 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн. (згідно відмітки у виконавчому листі борг - 14.09.2016 становив 588 256 грн.).

29.09.2016 державним виконавцем на підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52418606.

З матеріалів виконавчого провадження та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстровано земельна ділянка та домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ., які відповідно до постанови від 15.09.2014 перебувають під арештом.

В ході проведення виконавчих дій та довідки з Мироцької сільської ради встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , прописана ОСОБА_2 та її неповнолітня дочка ОСОБА_3 .

14.11.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 для проведення опису майна, яке належить боржнику на праві власності та на яке в подальшому можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. Провести перевірку та опис майнового стану боржника виявилось неможливим у зв`язку з відсутністю боржника дома.

Станом на день подачі подання, заборгованість боржника не погашена в повному обсязі, що має місце ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на неї судовим рішенням.

Проте, боржник умисно створює перешкоди у проведенні виконавчих дій, шляхом недопуску державного виконавця до будинку, затягує час проведення виконавчих дій та умисно ухиляється від виконання рішення, тому з наведених підстав державний виконавець просив задовольнити подання та надати дозвіл на примусове проникнення до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Державний виконавець в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.2 ст. 439 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні подання з наступних підстав.

Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.06.2014 року, стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики 50 000 доларів США, що еквівалентно 586 440 грн., та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн.

Вказане вище судове рішення набуло чинності, у зв`язку з чим позивачу були виданий виконавчий лист.

Судом встановлено, що 29.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52418606.

Постановою державного виконавця від 23.03.2018 року накладено арешт на кошти боржника.

Судом встановлено, що Ѕ частка права власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності зареєстровано за ОСОБА_2 .

Згідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Також, згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного (приватного) виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо).

Право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Проте, відомості про отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, які б направлялися на його адресу, зазначену у виконавчому документі, в матеріалах подання відсутні, а надані виконавцем чеки про направлення боржнику поштової кореспонденції не свідчать про обізнаність останнього по відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, тому суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у Київській області Пацуріної О.В. про примусове входження до житла боржника у справі № 369/12028/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Т.В. Дубас