Справа № 739/313/19
Номер провадження 2/739/217/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Кочура О.О.,

за участі секретаря- Худорба Р.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики у розмірі у розмірі 8000 гривень та проценти за договором позики у розмірі 1403,59 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 20.02.2018 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів. За даним договором він передав відповідачу ОСОБА_2 суму у розмірі 8000 гривень, яку відповідач повинен був повернути в найкоротший час. На підтвердження факту отримання коштів відповідач надав письмову розписку. Відповідач отримавши кошти наголошував, що поверне їх в найкоротший час. Але після звільнення з підприємства, яке розташоване у м. Новгород-Сіверський, припинив виходити на зв`язок, що позивач розцінює як порушення договірної дисципліни та ухилення від повернення боргу. Позивач посилаючись на ст.1048 ЦК України зазначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Будь якої домовленості між ним та відповідачем, щодо безоплатності договору позики не було, відповідно відповідач повинен сплатити йому проценти, у розмірі визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України. В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але надав до суду письмову заяву в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Та не заперечував проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та в зв`язку з повторним не врученням повісток адресату в зв`язку з не проживанням за вказаною адресою, був викликаний до суду в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. У встановлений строк, відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні, а також клопотань про відкладення розгляду справи. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. 20.02.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики відповідно до умов якого позивач передав позичальникові 8 000 (вісім тисяч) гривень, які позичальник зобов`язується повернути в найближчий час. Вказані факти підтверджуються розпискою про отримання позики ОСОБА_2 від 20.02.2018 року (а.с.6). Відповідно до правової позиції Верховного суду України висловленій у постанові від 30 травня 2012 року справа № 6-48цс12 - в разі якщо спір виник між фізичними особами про стягнення боргу за договором позики, то право позикодавця, який не є ні юридичною особою, ні суб`єктом підприємницької діяльності, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг, на отримання від позичальника обумовлених договором позики процентів за користування грошима регулюється ст. ст. 1046-1048 ЦК України. Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дна повернення позики. Аналізуючи зазначені норми суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповіда 8 000 (вісім тисяч) гривень, які були надані йому у позику. Також грунтуються на положеннях закону вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів у розмірі 1403,59 грн. (за розрахунком позивача а.с.4), оскільки інший розмір процентів не встановлений договором від 20.02.2018 року. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження порушення відповідачем умов договору позики та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив ні суму позову, ні підстав, з яких позов заявлений, суд задовольняє заявлений позов повністю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн.40 коп..

Керуючись статтями 1046-1048 Цивільного кодексу України, статтями 4-5, 76-81, 141, 258-259, 264-265, 268,280-284, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , РПОКПП№ НОМЕР_2 , суму основного боргу позики у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень та проценти у розмірі 1403,59 (одна тисяча чотириста три) гривні 59 копійок. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської област і за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем до Чернігівського районного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.О.Кочура