ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6683/19 Справа № 212/2369/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2019 року, ухваленого суддею Власенко М.Д. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 25 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», (надалі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що тривалий час протягом 17 років працювала у ПрАТ «Суха Балка», де внаслідок недосконалості технології, механізмів робочого процесу та тяжкості праці отримала професійне захворювання. В результаті чого, втратила професійну працездатність у розмірі 50% по ХОЗЛ, що призвело д інвалідності ІІІ групи. Змушена тривалий час проходити медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, переносить фізичний біль та страждання. Тому, просить суд стягнути з ПрАТ «Суха Балка» на свою користь моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 50000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2019 року, позов задоволено. Стягнуто ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 60000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Стягнуто з ПрАТ "Суха Балка" на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідач ПрАТ «Суха Балка» посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнавав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповно досліджених доказах, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди та вину підприємства в її заподіянні. Відповідач не вчиняв жодних протиправних дій у відношенні позивача. Судом не враховано, що працівник має обов`язок дбати про особисту безпеку. Позивачка свідомо приймала запропоновані їй умови праці і усвідомлювала можливість ушкодження її здоров`я. Визначений судом розмір моральної шкоди, вважають значно завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду, як законне та обґрунтоване ухвалене на підставі наданих та об`єктивно досліджених доказах має бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 працювала на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів протягом 17 років, а саме з 07.02.1994 року по 28.08.2017 рік на підземною стовбуровою, шахти «ім. Фрунзе» ВАТ «Суха Балка». 28.08.2017 року звільнена за власним бажанням, по виходу на пенсію за віком, на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача. (а.с. 10-11)

Рішенням Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 12.04.2018 року, протокол № 531 у ОСОБА_1 було виявлено та встановлено професійне захворювання, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня, захворювання професійне. Рішенням Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 24.01.2019 року, протокол № 140 у ОСОБА_1 було виявлено та встановлено професійне захворювання, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості. ЛН другого-третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії, захворювання професійне. (а.с. 18,19)

На підприємстві ПрАТ "Євраз Суха Балка" 25.05.2018 року проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Професійне захворювання виникло через тривалий час роботи в умовах впливу шкідливих факторів.

В п.16 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти підземною стовбуровою, виконувала роботи з спуску та підйому людей, вантажів, обладнання та матеріалів в стволах, перепустку вагонів з породою з горизонту, який знаходився в проходці на вишележачий горизонт та перекидач, а також приймала та подавала сигнали машиністу підіймальної машини. При цьому внаслідок порушень системи вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадала під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 1,7 рази перевищує ГДК (а.с.14).

За висновком МСЕК від 17.07.2018 року Серії 12ААА № 050375 позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ в зв`язку з професійним захворюванням, з наступним переоглядом 01.07.2019 року. (а.с.20)

При переогляді 07.03.2019 року, висновком МСЕК Серії 12ААА № 054394 позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ в зв`язку з професійним захворюванням, третя група інвалідності, з наступним переоглядом 01.02.2020 року. Потребує ВМП, забезпечення лікарськими засобами. (а.с.21).

Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок медичних закладів, у зв`язку з професійним захворюванням, позивач неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками-епікризами та виписками із медичної карти стаціонарного хворого.

На підставі встановлених обставин та наданих в їх підтвердження доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди відповідачем, через отримане професійне захворювання та втрату працездатності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з акту розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання від 25.05.2018 року причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є робота позивача на підприємстві відповідача впродовж 17 років в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища, які перевищували нормативні показники.

Отже, роботодавець ПрАТ «Суха Балка», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища як важкої праці, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» та стали причиною виникнення у позивача професійного захворювання.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на допустимість наявності негативних факторів на виробничого середовища, укладання трудового договору та попередження позивача про наявність шкідливих факторів виробничого процесу не знімають з відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» обов`язку відшкодувати наслідки негативного впливу на здоров`я працівника.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Суха Балка», про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці та перевищення нормативів ступеню важкості роботи на робочому місці позивача.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписних епікризів, позивач час від часу змушена проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження. У ОСОБА_1 відсутня наявність динаміки покращення її стану, відчуває постійний характер страждань, переносить задишку, приступоподібний кашель, загальну слабкість, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом першої інстанції враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, роботу позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, продовж 17 років, відсоток втрати нею професійної працездатності в розмірі 50%, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення.

Колегія суддів вважає визначений судом розмір компенсації моральної шкоди 60000 грн. відповідає засадам справедливості, законності та співмірності.

Відповідач має законодавчо закріплений обов`язок, як роботодавець забезпечити позивачці належні умови праці, тому наявність шкідливих умов виробничого середовища, що стали причиною виникнення професійного захворювання та втрати професійної працездатності, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із перенесеними позивачем стражданнями через втрату здоров`я під час виконання посадових обов`язків.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складно 23 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: