КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/3690/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8525/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року у складі судді Баличевої М.Б.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Зазначала, що з 1999 року перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_1 , від якого у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, спільне сімейне життя у сторін не склалося, а тому з 2017 року їх шлюб припинив своє існування. Після припинення шлюбу позивач разом із своїми дітьми переїхала проживати до своїх батьків у смт. Димер, Вищгородського району Київської області. З часу припинення шлюбу, ОСОБА_1 участі у вихованні дітей не бере, інтересами сім`ї не цікавиться, відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання, приховує місце своєї роботи. Діти повністю знаходяться на утриманні позивача та на утриманні її батьків. На даний час, старша донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступила до торгівельно-економічного коледжу та окрім вартості навчання, їй з собою щодня необхідно видавати 150 грн., з яких вартість дороги становить 41 грн., так само дорога з коледжу додому 41 грн., решта коштів у розмірі 68 грн. їх донька витрачає на їжу, воду, таким чином за місяць на дорогу позивач має надавати дитині кошти у розмірі 3 300 грн. Окрім того, їх донці необхідно придбати канцелярське приладдя, книги та одяг. На все це потрібні значні кошти, оскільки останнім часом значно зросли ціни на всі групи товарів. Інших дітей, а також непрацездатних батьків відповідач не має.

Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн., починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17 вересня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 17 вересня 2018 року до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вирішено питання судових витрат В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду в частині стягнення з відповідача аліментів починаючи з 17 вересня 2018 року та постановити в цій частині нове рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти, в розмірі 1000 грн. на трьох, починаючи з моменту винесення судом рішення - з 28 лютого 2019 року .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що районним судом під час ухвалення рішення не враховано, що відповідач здійснив оплату за навчання доньки ОСОБА_3 , в сумі 7800 грн., та не надано належної оцінки сплати відповідачем на утримання дітей 18530 грн., а також тому факту, що на його утриманні є хворий батько, який нещодавно переніс інсульт і потребує нагляду.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, з 1999 року до 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у цивільному шлюбі. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

Відповідно до акту про фактичне проживання від 14 серпня 2018 року, який складений депутатом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області Давиденко Л.В., позивач ОСОБА_2 разом із своїми дітьми - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з березня 2017 року проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

З договору про навчання (підготовку) від 28 липня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою Торговельно - економічного коледжу Київського національного торговельно - економічного університету з денною формою навчання, і спеціальністю 075 маркетинг, з освітньо - кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст», з терміном навчання 2 роки 10 місяців, із загальною вартістю освітньої послуги 27 000 грн. (а.с.11).

З долученого до справи витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань убачається, що ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг у лісовому господарстві, код КВЕД 02.02.0, дата реєстрації 22 грудня 1997 року, дата запису в реєстрі 19 жовтня 2007 року, номер запису 2 002736, місцезнаходження реєстраційної справи - Вишгородська районна державна адміністрація Київської області (а.с.12).

З довідки № 679 від 21 серпня 2018 року, яка видана Вишгородським управлінням соціального захисту населення, убачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у зазначеному управлінні і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 рік та допомогу при народженні дитини з 01 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2019 рік (а.с.13).

До матеріалів справи долучені виписка по рахунку ОСОБА_1 , розрахунок виплат по картковому рахунку за останні шість місяців у розмірі 18 530 грн., а також квитанцію № 1322-5885-8120-1674 від 15 серпня 2018 року та квитанцію № 1429-8075-0055-5953 від 30 листопада 2018 року про сплату останнім 3 900 грн. у кожній квитанції, за навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Торговельно - економічного коледжі Київського національного торговельно -економічного університету (а.с.45-52).

Також, ОСОБА_1 надано копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік та звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми № Д5 (річна) за 2018 рік за яких убачається, що за період з січня по грудень 2018 року ОСОБА_1 отримав суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини у загальному розмірі 44 676 грн. (а.с.53-55).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з підстав його доведеності та наявності правових підстав до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільних дітей, а також на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, починаючи з дати звернення у суд з позовом - 17 вересня 2018 року, у розмірі по 1000 грн.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Твердження апеляційної скарги про те, що районним судом ухвалюючи рішення не враховано, що відповідач здійснив оплату за навчання доньки ОСОБА_3 , в сумі 7800 грн., та не надано належної оцінки сплати відповідачем на утримання дітей 18530 грн., а також тому факту, що на його утриманні є хворий батько, який нещодавно переніс інсульт і потребує нагляду, колегія суддів визнає такими, що не спростовують обґрунтованість встановленого судом розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно керівних роз`яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», які аналогічні змісту ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлений судом розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 у розмірі 1000 грн., як на утримання кожної дитини так і позивача до досягнення молодшою донькою трьох років, узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 182 СК України та керівними роз`ясненнями згаданої постанови Пленуму, а також відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів, починаючи з моменту винесення судом рішення - 28 лютого 2019 року, а не з дати звернення у суд із позовом - 17 вересня 2018 року, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до частин другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно частини четвертої статті 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанцій обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивач відповідно до положень статті 84 СК України має право на стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом 17 вересня 2018 року, районним судом обґрунтовано саме з вказаної дати визначено строк стягнення аліментів на утримання дітей, а також самого позивача до досягнення дитиною - донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Твердження апеляційної скарги про неврахування судом понесених ОСОБА_1 додаткових витрат на навчання старшої доньки у торгово-економічному коледжі, а також виплату їй згідно банківської картки протягом вересня 2018 року - березня 2019 року значної суми грошових коштів, колегія суддів визнає безпідставними, остільки ці доводи не узгоджуються з вимогами ч.ч.2,4 ст. 84 СК України та суперечать положенням ч. 3 ст. 181 СК України, якою передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Даючи пояснення в суді апеляційної інстанції, позивач вказувала на те, що зі слів доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй відомо про добровільну виплату відповідачем дитині протягом вересня 2018 року - березня 2019 року з допомогою банківської картки грошових коштів, проте отриманими коштами неповнолітня розпорядилася на власний розсуд, надавши їй лише незначну частину грошей на придбання памперсів для молодшої дитини.

Докази передачі донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отриманих від батька коштів матері у якості аліментів, окрім незначної суми, визнаної ОСОБА_2 , у справі відсутні.

Отже, передачу дитині коштів не можливо вважати добровільною сплатою відповідачем аліментів за певний період, остільки закон пов`язує сплату щомісячних платежів на утримання дітей на користь того з батьків, з ким вони проживають, а не безпосередньо дітям.

Безпідставними є й доводи апеляційної скарги про необхідність зарахування в рахунок аліментів часткову сплату ОСОБА_1 вартості навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у коледжі, остільки правовою природою вказаних коштів є додаткові витрати на дитину, в той час як позивачем заявлено вимоги про щомісячне стягнення платежів на утримання дітей до досягнення ними повноліття та її до досягнення молодшою дитиною трьох років.

Докази перебування на утриманні відповідача його батька, матеріалами справи не доведено.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд розглянув справу в межах заявлених позивачем вимог, на підставі наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: