Справа № 331/3172/18
Провадження № 2 331/812/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Жукової О.Є.

за участю секретаря -Хащук В.Д.

представника відповідача- Вельможко С.П.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.04.2018 року, згідно поштового штампу, звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 17.02.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в порушення умов договору відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі в погашення кредиту та сплату відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 12.04.2018 року в сумі 45 780, 67 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 45 780, 67 гривень та судові витрати.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2018 року провадження по справі відкрите.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2019 року Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року у цій справі скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження

В судове засідання представник позивача надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат Вельможко С.П. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що відповідачка не була ознайомлена з Умовами та правилами надання споживчого кредиту , пеня значно перевущує розмір заборгованості за кредитом, а отже наявні підстави для її зменшення передбачені ст. 551 ЦК України, крім того ним було надано заяву про застосування строків позовної давності до вимог щодо нарахування пені.

Суд, вислухавши вступне слово представника відповідача , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг від 17.02.2014 року, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно договору, Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язується у строк, визначений договором, виконати свої зобов`язання по своєчасному погашенню суми заборгованості перед Банком , а також сплачувати плату за кредит на користь банку відповідно до умов договору.

Позивач виконав обов`язок перед відповідачем відповідно до умов договору відкривши картковий рахунок та надавши кредитний ліміт на картковий рахунок .

Згідно розрахунку заборгованості , відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що, станом на 12.04.2018 року виникла заборгованість в сумі 6 731, 47 гривень за тілом кредиту, 3 279, 46 гривень - по процентам за користування кредитом.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги , позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та процентів, ґрунтуються на законі та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, через що позов в цій частині слід задовольнити та стягнути з відповідача вказані суми.

Щодо нарахування пені , суд зазначає наступне.

Так, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, з огляду на надану заяву про сплив позовної давності , сума пені в межах одного року за період часу з 31.05.2017 року по 12.04.2018 року , у відповідності до розрахунку наданого позивачем складає 21 118,18 грн.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру пені, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 03.09.2014 у справі №6-100цс14, ч.3 ст.551 ЦК з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір суми заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 6731,47 грн., в той час як пеня за невиконання зобов`язань в межах річного строку нарахована у сумі 21 118,18 грн., що значно перевищує суму боргу.

З урахуванням положень ч.3 ст.551 ЦК України суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" пеню у розмірі 7000,00 грн. В іншій частині цих позовних вимог банку слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафу (фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та процентної складової в розмірі 2156,22 грн.), то суд відмовляє у вказаних вимогах з наступних підстав.

Як вбачається з правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені, відсутні підстави для стягнення нарахованих банком штрафів за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 611, 629, 1049,1050 ЦК України, ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором від 17.02.2014 року № б/н в сумі 17 010 гривень 93копійки, з яких: 6 731 гривень 47 копійок - заборгованість за кредитом, 3 279 гривень 46 копійок - заборгованість по процентам за користуванням кредитом, 7000 гривень 00 копійок - пеня, а також судовий збір у сумі 1762 гривні 00 копійок .

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 16 липня 2019 року.

Суддя: О.Є. Жукова

15.07.2019