П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Соломахи Л.І.

суддів Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 234/19244/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року у складі судді Чернобай А.О., -

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" (далі - АТ "ДТЕК Донецькі електромережі") про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Зазначав, що 11 січня 2014 року між ним та відповідачем на підставі типового договору був укладений договір № 285206027А на користування електричною енергією, в якому занижена величина дозволеної до використання потужності, а саме, зазначено величину дозволеної до використання потужності 2 кВт та ввідний автоматичний вимикач 16А (пункти 1, 4), які не відповідають технічним характеристикам його електромережі.

Він вимушений був підписати договір, оскільки відповідач в зимовий період погрожував відключенням від електропостачання.

При укладенні договору він просив заповнити пункти 7, 8 договору (про наявність трифазного електрообладнання та електроустановки, якими обладнано його будинок), оскільки в нього встановлені трифазні двигуни потужністю 7,5 кВт. Робітники Селидівського ЦОК обіцяли підняти його документацію про наявну потужність та заповнити договір належним чином.

Зазначені електричні потужності були встановлені його батьком ще у 1985 році, а він успадкував це обійстя у 1987 році вже з встановленими електричними потужностями. У 2013 році Селидівським РЕМ згідно розпорядження Селидівського РЕМ № 533 від 21.10.2012 року були проведені роботи та оформлені технічні документи: акт технічної перевірки розрахункових засобів обліку; акт про пломбування та здачі пломб і засобів обліку АСЕ 3000 Р-6 на збереження, які підтверджують наявність у нього напруги 380В, ввідний автоматичний вимикач номіналом 25А.

Проте в подальшому його заяву про виправлення величини потужності на фактично існуючу Селидівський ЦОК не прийняв і до кінця строку дії договору свою помилку щодо заниженої потужності в договорі не виправив. Відповідач вимагає у нього технічні умови на потужності, які були встановлені у 1985 році його батьком ОСОБА_2 або радить оформити новий договір з новими технічними умовами, сплативши за вже існуючу та цілеспрямовано занижену у договорі величину дозволеної до використання потужності (2 000 грн. за кожний кіловат електричної енергії).

Відповідно до пункту 25 договору за місяць до закінчення строку дії договору він 02 грудня 2017 року направив відповідачу заяву та акт-претензію щодо неякісного та неправдиво складеного договору, відповідь на які до теперішнього часу не отримав.

За захистом своїх прав він звертався до Департаменту електроенергетичного комплексу Міненерговугілля України. 16 квітня 2018 року представник Департаменту прибув на його обійстя, ознайомився з документацією, електроустановками, які були з 1985 року, мережею електропостачання, лічильником електроенергії, після чого йому була надана відповідь на його звернення (на ім`я його дружини ОСОБА_3 1 ОСОБА_4 ) № 32.4/ВИХ/561-18 від 27.04.2018 року. У відповіді вказано, що під час укладання договору про користування електричною енергією від 11.01.2014 року зазначена в ньому величина дозволеної до використання потужності мала бути зазначена з урахуванням вимог пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, за технічним характеристиками електромережі споживача, чого в даному випадку зроблено не було. З метою врегулювання проблемного питання Департамент електроенергетичного комплексу Міненерговугілля України рекомендував відповідачу привести умови договору у відповідність до фактичної схеми електропостачання помешкання, а також зазначену в ньому величину дозволеної до використання потужності визначити згідно з вимогами пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення за технічними характеристиками споживача, а саме, 380В, 25А.

Проте відповідач рекомендації Держенергонагляду та Міненерго України не виконав, відмовляється виправити свою помилку при укладенні договору № 285206027А від 11.01.2014 року, не визнає фактично існуючу з 1985 року величину потужності згідно технічних характеристик його електромережі.

Просив визнати протиправною дію Селидівського ЦОК АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" щодо неправильного запису про недостовірно визначену величину потужності дозволеної до використання у договорі № 285206027А від 11.01.2014 року та зобов`язати Селидівський ЦОК АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" внести зміни у договір № 285206027А від 11.01.2014 року про користування електричною енергією, а саме, в пункті 4 договору записати "струм 25А", потужність розрахувати за технічною характеристикою електромережі 380 В, 25А відповідно до пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення та внести її значення у пункт 1 договору замість 2 кВт (а.с. 2 - 3).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 67 - 70).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги:

- визнати дії відповідача під час укладання договору № 285206027А від 11.01.2014 року як такі, що не відповідають принципу свободи договору, принципу справедливості, добросовісності та розумності згідно статті 3 ЦК України;

- визнати договір № 285206027А від 11.01.2014 року як такий, що не відповідає дійсній технічній характеристиці електромережі споживача, що є прямим порушенням енергопостачальником вимог основного правовстановлюючого документа, який діяв під час укладання договору - пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення;

- зобов`язати відповідача виконати пункт 4 Правил користування електричною енергією для населення та обчислити згідно акту-претензії від 26.01.2018 року вх. № 460 і проставити достовірну потужність дозволену до використання згідно технічної характеристики його електромережі, а саме: v3 x Uф х R x сos 0.85 = v3 х 380кВт х 25А х cos 0.85 = 13,9 кВт;

- вказати відповідачеві, що споживач не мав виконувати пункт 42 Правил користування електричною енергією для населення на час укладання договору № 285206027а від 11.01.2014 року, так як він не потребував ні підключення додаткових електроустановок, ні платної послуги з приєднання додаткової потужності, за яку відповідач змушував споживача сплатити за 2 кВт 3 576 грн.

Зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на частину 1 статті 626 ЦК України, констатував, що відповідач наголошував, що договір № 285206027А від 11.01.2014 року був підписаний без зауважень. При цьому суд не врахував, що договір ним був підписаний з заниженими показниками дозволеної потужності (2 кВт замість 13 кВт) під тиском шантажування відключення електропостачання в зимовий період, що підтверджується нотаріально завіреними поясненнями свідка - працівника Селидівського ЦОК ОСОБА_5 , які він просить прийняти для дослідження у суді апеляційної інстанції. Він вимушений був підписати неправдивий договір, щоб вижити в зиму. Суд на такі дії енергопостачальника уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що договір було укладено з дотриманням принципу свободи договору.

Згідно пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 і були чинним на час укладання договору № 285206027А від 11.01.2014 року, у договорі обов`язково зазначається величина потужності, яка визначається виходячи з потужності наявних у побутового споживача струмоприймачів. При цьому загальна потужність не може бути вищою за потужність, передбачену технічними умовами (він є спадкоємцем і у нього відсутні технічні умови) чи технічними характеристиками електричної мережі споживача.

В електрошафі, яка розташована на його подвір`ї, стоїть ввідний автоматичний вимикач номіналом 25А, який був встановлений самим відповідачем, і незрозуміло чому відповідач у договорі вказав автоматичний вимикач номіналом 16А. 21 жовтня 2013 року Селидівському ЦОК ним був наданий Акт технічної перевірки розрахункових засобів обліку до 1 кВт, який підтверджує, що у закритій шафі обліку електричної енергії встановлений ввідний автоматичний вимикач номіналом 25А. Отже, під час укладання договору № 285206027А від 11.01.2014 року зазначена в договорі величина дозволеної до використання потужності мала бути визначена з урахуванням вимог пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення за технічними характеристиками електромережи споживача, що Селидівський ЦОК не зробив, незважаючи на те, що на час укладення договору він надав всі необхідні документи, на підставі яких Селидівський ЦОК повинен був індивідуально врахувати показники технічної характеристики його електромережі. Суд на це уваги не звернув та в рішенні не зазначив про порушення відповідачем пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення. Не врахував, що Департамент електроенергетичного комплексу Міненерговугілля України спільно з Держенергонаглядом України в листі № 32.4-вих/561-18 від 27.04.2018 року рекомендували відповідачу привести умови договору у відповідність до фактичної схеми електропостачання помешкання, а також зазначену в ньому величину дозволеної до використання потужності визначити згідно з вимогами пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення, а саме 13кВТ, а не 2 кВт, як зазначено у договорі.

Суд в своєму рішенні нічого не вказав стосовно порушення відповідачем пункту 4 Правил, не врахував недостовірність показників технічної характеристики його електромережі в пунктах 1, 4 договору, що є доказом порушення принципу добросовісності та справедливості згідно статті 3 ЦК України.

Вважає, що відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення на час укладення договору № 285206027А від 11.01.2014 року він, як споживач, не зобов`язаний був узгоджувати з електропостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Доказом цього є копія акту здачі - прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 28.07.2017 року, з якого видно, що нові підключення були зроблені ним набагато пізніше дати укладання договору № 285206027А від 11.01.2014 року. Він звертався з заявою від 02.12.2017 року до Селидівського ЦОК, в якій просив прибути представника енергопостачальника для складання акту-претензії щодо недостовірності даних про потужність його електромережі, а потім направляв акт-претензію від 26.01.2018 року вх № Е-460. Відповіді на ці звернення він не отримав. Проте суд не звернув увагу на невиконання відповідачем пунктів 25, 26, 29 договору № 285206027А від 11.01.2014 року. Жодним нормативним актом не передбачена оплата послуги приєднання додаткової потужності за вже діючу з 1987 року та давно оплачену потужність.

Суд не прийняв рішення відповідно до статті 651 ЦК України про зміну або розірвання договору № 285206027А від 11.01.2014 року за його вимогою, мотивуючи тим, що позивач до теперішнього часу не надав пакет документів для збільшення величини потужності дозволеної до використання. Проте він надав відповідачу всі необхідні документи в двох примірниках, а саме: копію паспорта споживача електроенергії та ІПН; довідку з БТІ про те, що дім оснащений електроплитою та електричним котлом; ситуаційний план від 28.08.2017 року; експлікацію з БТІ від 28.08.2017 року; акт прийняття - виконання робіт від 28.07.2017 року; робочий проект від 26.07.2017 року; технічні паспорти на електричний котел і електроплиту; копію реєстраційного посвідчення на право власності в порядку спадкування, що підтверджується копією рахунку № НОМЕР_1 від 29.01.2018 року на оплату приєднання 2 кВт додаткової потужності до вказаних недостовірно 2 кВт в договорі № 285206027А від 11.01.2014 року, який був наданий після оформлення нового Договору № від 27.01.2018 року - послуга із стандартного приєднання до електричної мережі до 16 кВт, за яку він мав сплатити 3 576,00 грн. за 2 кВт додаткової потужності із 13,9 кВт законно встановленої з 1987 року та навмисно не вказаної енергопостачальником у пунктах 1, 4 договору № 285206027А від 11.01.2014 року величини потужності, дозволеної до використання. Вважає, що це є доказом факту викупу ним у самого себе додаткової потужності, дозволеної до використання. Саме цієї матеріальної вигоди добивається енергопостачальник, зобов`язуючи споживача додатково сплатити за 11,9 кВт, які фактично упереджено занижені Типовим договором до 2 кВт. Станом на 29.01.2018 року приблизно 20 000 грн. за приєднання додаткової потужності радить йому сплатити енергопостачальник, якщо він має намір оформити тариф 0,9 гри за 1 кВт/год в опалювальний період. Така ціна шкоди завданої істотним порушенням другою стороною примусово укладеного договору № 285206027А від 11.01.2014 року. Він не зміг скористатися субсидією і до теперішнього часу сплачує за електроенергію за повним тарифом.

Суд не прийняв до уваги надані ним докази, які свідчать про упереджені дії енергопостачальника, який мав на меті в подальшому отримати матеріальну вигоду у вигляді примусової платної послуги за приєднання додаткової потужності. Ні суд, ні енергопостачальник не вказали жодного закону України, який би визнав встановлені у нього потужності незаконними чи неіснуючими. Суд, незважаючи на надані ним докази, не побачив істотного порушення відповідачем оспорюваного договору (а.с. 74 - 76).

Відповідач АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" копію апеляційної скарги позивача отримав 29 травня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 105).

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Зазначає, що АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" при укладенні договору з відповідачем діяло в межах діючого законодавства про електроенергетику та з дотриманням прав та законних інтересів відповідача.

Обладнання житлового будинку стаціонарними електроустановками для приготування їжі, підігріву води, електроопалення має бути передбачене проектною документацію на будинок в цілому або на окрему його частину.

За наявності такої проектної документації (плану будинку, технічного паспорту БТІ тощо), відповідно до якої житловий будинок або його частина обладнані електроопалювальними установками або електроопалювальними установками та кухонними електроплитами для приготування їжі, підігріву води, електроопалення, такий будинок або його окрема частина вважається обладнаним зазначеними електроустановками в установленому порядку.

В договорі про користування електричною енергію для населення має бути зазначено перелік електроустановок, якими обладнано об`єкт споживача, а також встановлена відповідна величина електричної потужності та категорії надійності струмоприймачів. За наявності таких документів, слід звернутися до енергопостачальної компанії щодо необхідності внесення змін до договору про користування електричною енергією.

На звернення позивача, була надана відповідь з зазначенням причин відмови у зміні потужності, оформленні тарифу (Електрообігрів) та було запропоновано надати необхідний пакет документів , а саме: 1. документ, що підтверджує право власності на будинок; 2. довідку з БТІ про те, що будинок за проектом обладнаний електричною плитою, електричним обігрівом, з зазначенням на плані будинку місця установки котла, плити тощо; 3. експлікацію із БТІ; 4.технічний паспорт котла, плити, тощо; 5. копія паспорта та ІПН; 6. робочий проект; 7. технічні умови; 8. протоколи заміру опір та розділу границь; 9. акт виконаних робіт; 10. договір про користування електричною енергією.

Вважає, що дії відповідача відповідають вимогам діючого законодавства (а.с. 106 - 108).

В судовому засіданні апеляційного суду 26 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача - АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" у судове засідання апеляційного суду 26 червня 2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений: судову повістку - повідомлення про розгляд справи 26 червня 2019 року відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав 21 червня 2019 року (а.с. 127).

Відповідач про причини неявки у судове засідання представника апеляційний суд не повідомив і відповідно до частини 3 статті 131 ЦПК України вважається, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 12.05.1988 року державним нотаріусом Селидівської державної нотаріальної контори, є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, а.с. 8).

Згідно акту № 0103829 технічної перевірки розрахункових засобів обліку до 1 кВ від 21.10.2013 року, який складений Селидівським РЕМ ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" за участю споживача ОСОБА_1 , при перевірці житлового будинку за адресою: с АДРЕСА_1 , встановлено: ввідний дріт від межі балансової належності до місяця встановлення обліку змонтовано на фасаді; ввідний пристрій тип ВА 1, I ном = 25А (а.с. 14 - 15).

Відповідно до акту № 0103829 технічної перевірки розрахункових засобів обліку до 1 кВ від 21.10.2013 року, акту № 0071110 про пломбування та здачі пломб і засобів обліку на збереження від 21.10.2013 року, які складені Селидівським РЕМ ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" за участю споживача ОСОБА_1 , споживачу ОСОБА_1 на збереження здано засіб обліку АСЕ 3000 № , схема підключення: трифазного - пряма, придатний до розрахунків, покази Т1 - 000000,2; Т2- 000000,0; ВА - 25А. (а.с. 14 - 16).

Зазначені документи підписані сторонами без зауважень.

11 січня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" було укладено договір № 285216027А про користування електричною енергією, згідно якого електропостачання об`єкту споживача ОСОБА_1 у с. Запоріжжя здійснюється за трифазною схемою з дозволеною потужністю 2 кВт; встановлено запобіжні автомати типу "авт." на напругу 380, струм 16 А.

Згідно пункту 6 договору тип, номер трифазного приладу обліку, дата повірки : 120 НОМЕР_2 452, АСЕ 3000, Р - 6 (а.с. 18 - 21, а.с. 38 - 39).

Позивач звертався до відповідача з заявою від 02.10.2017 року, в якій на підставі пункту 29 договору просив внести зміни до договору № 285216027А про користування електричною енергією від 11.01.2014 року, а саме: зазначити у договорі достовірну потужність електроустановок споживача, посилався, що з 1987 року він користується трифазними електродвигунами потужністю до 7,5 кВт (а.с. 10).

20 січня 2018 року позивач направляв відповідачу акт - претензію, згідно якої просив у договорі № 285216027А про користування електричною енергією від 11.01.2014 року зазначити правильно розраховану відповідно до пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення потужність електроустановок споживача - 15 кВт, а не 2 кВт (а.с. 11).

Відповідачем звернення позивача були розглянуті та йому надано відповіді з зазначенням причин відмови у зміні дозволеної потужності (а.с. 40 - 48).

Згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 32.4 - вих./561-18 від 27.04.2018 року на звернення позивача під час укладання договору про користування електричною енергією 11.01.2014 року зазначена в ньому величина дозволеної до використання потужності мала бути визначена з урахуванням вимог пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року, за технічними характеристиками електромережі споживача, чого в даному випадку зроблено не було. З метою врегулювання проблемного питання Департамент енергетичного комплексу Міненерговугілля рекомендував ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" привести умови договору у відповідність до фактичної схеми електропостачання помешкання, а також зазначену у ньому величину дозволеної до використання потужності визначити згідно з вимогами пункту 4 ПКЕЕН. Зазначав, що у разі невирішення спірних питань щодо умов укладення договору про користування електричною енергією, спірні питання між споживачем електричної енергії та енергопостачальником мають вирішуватися в установленому законодавством порядку в суді (а.с. 12 - 13)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено підстав для внесення змін до договору про користування електричною енергією на підставі рішення суду, а саме, не надано суду доказів про істотне порушення відповідачем договору, укладеного між сторонами 11 січня 2014 року.

Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає законним та обгрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив, що на час укладення оспорюваного договору про користування електричною енергією правовідносини, що виникли між сторонами щодо постачання електричної енергії, регулювалися ЦК України, Законом України від 16.10.1997 року № 575/97-ВР "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 25 Закону України від 16.10.1997 року № 575/97-ВР "Про електроенергетику" в редакції, яка діяла на час укладення договору, споживачі електричної енергії мають право на приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж.

Відповідно до статті 26 Закону України від 16.10.1997 року № 575/97-ВР "Про електроенергетику" в редакції, яка діяла на час укладення договору, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року (надалі Правила), в редакції, яка діяла на час укладення договору, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Згідно пункту 4 Правил в редакції, яка діяла на час укладення договору, у договорі обов`язково зазначається величина потужності, яка визначається виходячи з потужності наявних у споживача струмоприймачів. При цьому загальна потужність не може бути вищою за потужність, передбачену технічними умовами чи технічними характеристиками електромережі споживача.

Споживач може внести пропозиції щодо зміни зазначеної у договорі величини електричної потужності. У разі відмови енергопостачальник надає споживачеві обгрунтовану письмову відповідь.

Згідно пункту 2 Правил в редакції, яка діяла на час укладення договору, у цих Правилах наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

електроустановка - комплекс взаємопов`язаних устаткування і споруд, призначених для виробництва або перетворення, передачі, розподілу та споживання електричної енергії;

підключення до електричної мережі - виконання операції комутації в місцях контактних з`єднань електропроводки з метою подачі напруги на електроустановку (електроустановки);

потужність об`єкта споживача (далі - потужність) - максимальна величина потужності за одночасного ввімкнення струмоприймачів на об`єкті побутового споживача, визначена на підставі проектних рішень та зазначена у договорі про користування електричною енергією;

струмоприймач - пристрій, призначений для перетворення електричної енергії в інший вид енергії.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 11.01.2014 року між споживачем ОСОБА_1 та енергопостачальником ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" був укладений договір про користування електричною енергією, згідно якого Енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 2 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (пункт 1). Категорія надійності струмоприймачів Споживача третя (пункт 2). Параметри якості електричної енергії повинні відповідати державним стандартам (пункт 3). Встановлені запобіжники чи запобіжні автомати типу авт на напругу 380, струм 16А 25А (пункт 4). Номер трифазного приладу обліку, дата повірки: 120 0526 452, АСЕ 3 000, Р - 6. Показання приладу обліку на момент укладення договору не зазначено (пункт 6). Наявність трифазного електрообладнання, дозволеного для застосування: не зазначено (пункт 7). Приміщення Споживача обладнані: стаціонарною електроплитою не зазначено; стаціонарними електроустановками для опалення та нагрівання води: не зазначено (пункт 8) (а.с. 18 - 21, а.с. 38 - 39).

Договір з такими зазначеними в ньому технічними характеристиками електромережі споживача був підписаний обома сторонами, в тому числі і споживачем ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до статтей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення в редакції, яка діяла на час укладення договору 11.01.2014 року, у договорі зазначається величина потужності, яка визначається виходячи з потужності наявних у споживача струмоприймачів.

В оспорюваному позивачем договорі від 11.01.2014 року не зазначені наявні у позивача на час укладення договору струмоприймачі та позивачем не надано суду доказів про те, що виходячи з потужності наявних у нього струмоприймачів на час укладення договору величина потужності на час укладення договору була більшою, ніж 2 кВТ, яка зазначена у пункті 1 договору.

Посилання позивача на акт № 0103829 технічної перевірки розрахункових засобів обліку до 1 кВ від 21.10.2013 року та акт № 0071110 про пломбування та здачі пломб і засобів обліку на збереження від 21.10.2013 року, які складені Селидівським РЕМ ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" за участю споживача ОСОБА_1 , згідно яких на житловому будинку за адресою: с АДРЕСА_1 , встановлено ввідний пристрій тип ВА 1, I ном АДРЕСА_2 25А (а.с. 14 - 15), не є доказами неправильного визначення енергопостачальником величини потужності, зазначеної у пункті 1 договору, виходячи з потужності наявних у споживача струмоприймачів.

В оспорюваному позивачем договорі зазначені саме такі технічні характеристики його електромережі, які зазначені і у актах від 21.10.2013 року: напруга 380 В, струм 25 А. Апеляційний суд звертає увагу, що в пункті 5 договору напруга була зазначена 16А, проте на час звернення позивача до суду в обох примірниках договору (наданого позивачем та наданого відповідачем) виправлена на 25А (а.с. 18 - 21, а.с. 38 - 39). В судовому засіданні апеляційного суду позивач пояснив, що виправлення напруги у договорі зроблено відповідачем.

Проте у наданих позивачем актах № 0103829 технічної перевірки розрахункових засобів обліку до 1 кВ від 21.10.2013 року та № 0071110 про пломбування та здачі пломб і засобів обліку на збереження від 21.10.2013 року також не зазначені наявні у позивача на час укладення договору струмоприймачі, виходячи з потужності яких у договорі мала визначатися величина потужності.

З матеріалів справи встановлено, що після укладення договору позивач облаштував свій будинок електроопаленням, що підтверджується доданими ним до апеляційної скарги актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 28.07.2017 року, згідно якого електромонтажні роботи з установки електрокотла КЕО-6/220 за адресою: с. Запоріжжя, проведені у липні 2017 року (а.с. 79).

Саме після облаштування житлового будинку електроопаленням, через три з половиною роки після укладення договору, позивач почав звертатися до відповідача з вимогами внести зміни до договору на користування електричною енергією, посилаючись на те, що потужність у договорі у пункті 1 визначена неправильно.

Відповідно до пункту 37 Правил користування електричною енергією для населення, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, енергопостачальник має право, зокрема, встановлювати технічні засоби, які обмежують постачання електричної енергії побутовому споживачу у межах, передбачених договором.

Відповідно до пункту 41 Правил користування електричною енергією для населення, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, побутовий споживач електричної енергії має право, в тому числі, на вибір тарифу; підключення до електричної мережі у разі виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж; отримання інформації щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами.

Пункт 42 Правил користування електричною енергією для населення, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язує побутового споживача електричної енергії, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

Такі ж обов`язки споживача зазначені і у пункті 11 договору № 285206027А від 14.01.2014 року (а.с. 18 - 21).

Відповідно до пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення в редакції, яка діяла на час звернення позивача до відповідача з заявою від 02.10.2017 року про внесення змін до договору про користування електричною енергією, у договорі обов`язково зазначається величина потужності, яка визначається виходячи з потужності наявних у побутового споживача струмоприймачів. При цьому загальна потужність не може бути вищою за потужність, передбачену проектом об`єкта побутового споживача та/або технічними характеристиками зовнішніх електричних мереж об`єкта побутового споживача.

Побутовий споживач може внести пропозиції щодо зміни зазначеної у договорі величини електричної потужності. У разі відмови енергопостачальник надає побутовому споживачеві обгрунтовану письмову відповідь.

Ні позивачем, ні відповідачем не надана суду відповідь ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" саме на заяву позивача від 02.10.2017 року. Проте відповідачем суду надані відповіді на інші звернення з цього ж питання (вих. № 55/іс-2059 від 27.03.2018 року, вих. № 55/іс-3926 від 20.06.2018 року), згідно яких підставою для внесення змін у договір користування електричною енергією є підтвердження проектною документацією житлового будинку того факту, що будинок в цілому або його частина обладнаний електроопалювальними установкам або електроопалювальними установками та кухонними електроплитами в установленому порядку. У зв`язку із встановленням додаткового електрообладнання споживач повинен звернутися до енергопостачальника щодо необхідності внесення змін до договору про користування електричною енергією (договору про постачання електричної енергії) в частині зміни зазначеної у договорі величини електричної потужності, категорії надійності струмоприймачів, тарифної групи, переліку електроустановок, якими обладнано об`єкт споживача. Проведення розрахунків за спожиту електричну енергію за відповідним тарифом застосовується відповідно до договору про користування електричною енергією.

В разі відсутності необхідності збільшення величини дозволеної потужності для встановлення електроопалювальних установок або електроопалюваних установок та кухонних електроплит отримання будь-яких дозволів на збільшення обсягів споживання електричної енергії чинним законодавством України не передбачено. В разі ж збільшення величини потужності електропостачання житлового будинку в цілому або його частини та/або улаштування додаткового, не передбаченого проектом, електрообладнання власник будинку має відповідним чином внести зміни до проектної документації будинку.

Послуга з приєднання надається на підставі договору про приєднання. Для отримання проекту договору про приєднання замовнику необхідно звернутися до електропередавальної організації за місцем розташування його електроустановок із заявою про приєднання електроустановки певної потужності та пред`явити паспортний документ. До заяви про приєднання електроустановки певної потужності додаються: ситуаційний план із зазначенням місця розташування електроустановки та викопіювання з топографо-геодезичного плану в масштабі 1:2000 із зазначенням місця розташування електроустановки, земельної ділянки або прогнозованої точки приєднання; копія документа, який підтверджує право власності чи користування цим об`єктом або, за відсутності об`єкта, право власності чи користування земельною ділянкою.

Плата за приєднання до електричних мереж суб`єкта господарювання визначається електропередавальною організацією відповідно до Методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж.

На сьогодні Ви не зверталися до Селидівського ЦОК із заявою щодо збільшення величини дозволеної до використання потужності. Радимо Вам звернутися до енергопостачальника із заявою та надати пакет документів, які оформлені у відповідності з діючим законодавством (а.с. 41 - 42, а.с. 46 - 48).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вважаючи, що він не повинен звертатися до енергопостачальника із заявою щодо збільшення величини дозволеної до використання потужності та здійснювати плату за приєднання електроустановок до електричних мереж, позивач у листопаді 2018 року звернувся до суду з позовом про зобов`язання енергопостачальника внести зміни до договору користування електричною енергією № 285206027А від 11.01.2014 року, а саме, у пункт 4 договору, в якому записати "струм 25А", потужність розрахувати за технічною характеристикою його електромережі - 380В, 25А, значення якої внести до пункту 1 договору замість зазначеної - 2 кВт (а.с. 2 - 3).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що порядок внесення змін до договору на підставі рішення суду регулюється нормами статті 651 ЦК України, згідно якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оспорюваним позивачем договором не передбачено випадків зміни договору, в тому числі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін (а.с. 18 - 21). Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу позивача лише у разі істотного порушення договору відповідачем та дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено підстав для зміни договору за рішенням суду, а саме, не доведено істотного порушення відповідачем договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу внесення змін до договору щодо дозволеної потужності, посилався лише на недбалість працівників відповідача, які при укладенні договору занизили дозволену потужність до 2 кВт та не посилався на порушення відповідачем будь-яких конкретних умов договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не виконує пункти 25, 26, 29 договору, що судом першої інстанції не враховано та призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для внесення змін до договору, є необґрунтованими.

Пунктами 25, 26 договору встановлено порядок виклику споживачем представника енергопостачальника у разі порушення останнім умов договору, складання та підписання акта-претензії споживача. В той час як підставами для внесення змін до договору за рішенням суду відповідно до статті 651 ЦК України є саме порушення енергопостачальником умов договору користування електричною енергією, для доведеності яких і викликається представник енергопостачальника та складається акт-претензія.

Посилання позивача в акті-претензії від 20.01.2018 року на зазначення енергопостачальником недостовірної інформації в договорі про користування електричною енергією про дозволену потужність не є доказом порушення відповідачем конкретних умов договору, який був підписаний позивачем 11.01.2014 року без зауважень, а є незгодою з умовами раніше укладеного договору.

Відповідно до пункту 29 договору цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна зі сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення (а.с. 18 - 21).

Той факт, що відповідач не надав згоду на внесення змін до договору про користування електричною енергією в частині дозволеної потужності, не є порушенням умов договору, оскільки зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін та з дотриманням встановленого порядку, зокрема, порядку узгодження з енергопостачальником нових підключень та переобладнань внутрішньої електропроводки, здійснюваних з метою збільшення споживання електричної потужності.

Апеляційний суд вважає, що самі позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання енергопостачальника внести зміни у договір, а саме, визначити дозволену потужність за технічною характеристикою його електромережі, не ґрунтуються на пункті 4 Правил користування електричною енергією, на який він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Згідно пункту 4 зазначених Правил величина потужності визначається виходячи з потужності наявних у побутового споживача струмоприймачів і не може бути вищою за потужність, передбачену проектом об`єкта побутового споживача та/або технічними характеристиками зовнішніх електричних мереж об`єкта побутового споживача. Тобто, технічна характеристика електромережі споживача, яка відповідачем зазначена в актах № 0103829 технічної перевірки розрахункових засобів обліку до 1 кВ від 21.10.2013 року та № 0071110 про пломбування та здачі пломб і засобів обліку на збереження від 21.10.2013 року та правильно зазначена у договорі (напруга 380В, струм 25А), не є визначальною при розрахунку величини потужності. Визначальною при розрахунку величини потужності відповідно до пункту 4 Правил є потужність наявних у побутового споживача струмоприймачів.

Згідно з пунктом 3.1 Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.07.2006 року № 258, які були діючими на час укладення договору, для забезпечення належного обслуговування та експлуатації електроустановок у споживача повинна бути технічна документація, зокрема, затверджена проектна документація (креслення, пояснювальні записки тощо) з усіма змінами.

Проте позивач посилається на відсутність у нього технічних умов, якими була визначена величина потужності на час приєднання електроустановок успадкованого ним об`єкта до електричних мереж енергопостачальника.

Отже, позивачем не доведено, що потужність наявних у нього струмоприймачів станом на час укладення договору 11.01.2014 року була вищою, ніж зазначена у пункті 1 договору - 2 кВт.

Така правова позиція суду не суперечить роз`ясненням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які викладені у відповіді №7501/20/9-19 від 17.04.2019 року на звернення позивача, згідно яких АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" необхідно визначити величину договірної потужності відповідно до проектної документації, розробленої згідно з виданими технічними умовами на приєднання електроустановки споживача до електричних мереж і відповідно цього встановити ввідний автомат захисту, після чого норми договору про розподіл електричної енергії, укладеного на умовах договору про користування електричною енергією, привести у відповідність шляхом внесення відповідних змін до нього.

У разі відсутності проектної документації, розробленої згідно з технічними умовами на приєднання електроустановки споживача до мереж, і беручи до уваги протиріччя між споживачем та АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" щодо визначення величини договірної потужності, НКРЕКП рекомендує звернутися до Держенергонагляду для визначення величини електричної потужності, виділеної на об`єкт позивача (а.с. 81 - 82).

Посилаючись на відсутність у нього технічних умов, якими була визначена величина потужності на час приєднання електроустановок його батьком до електричних мереж енергопостачальника, позивач не надав суду доказів щодо визначення Держенергонаглядом величини електричної потужності, виділеної на об`єкт позивача.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до пункту 29 договору від 11.01.2014 року строк дії договору про користування електричною енергією сплинув 11 січня 2018 року.

З вимогами про внесення змін до договору позивач звернувся до суду 30 листопада 2018 року, тобто після спливу строку дії договору, в який він просить внести зміни.

Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК України якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

Отже, не можуть бути внесені зміни до договору, строк дії якого на час розгляду спору судом сплинув.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що договір від 11.01.2014 року ним був підписаний під тиском, не спростовують висновків суду, оскільки правові наслідки правочину, який вчинено під впливом насильства, в тому числі психічного тиску з боку другої сторони, передбачені статтею 231 ЦК України.

Відповідно до статті 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Застосування до позивача психічного тиску з боку другої сторони, на який він посилається, не має правовим наслідком внесення змін до договору.

Апеляційний суд також зазначає, що Правила користування електричною енергією, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року № 502 втратили чинність.

В теперішній час відносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між енергопостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Законом України від 13.04.2017 року № 2019-VIII "Про ринок електричної енергії", який набув чинності з 11 червня 2017 року, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312.

Відповідно до статті 72 Закону України від 13.04.2017 року № 2019-VIII "Про ринок електричної енергії" роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг.

Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам.

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку.

Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону.

Передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу та правил роздрібного ринку.

Облік спожитої споживачем електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку.

Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками.

Відповідно до пункту 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 року № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Тобто, договір, в який просить внести зміни позивач, на час розгляду спору судом не є чинним і у зв`язку з тим, що з 01 грудня 2018 року щодо користування, в тому числі побутовим споживачем, електричною енергією запроваджені нові договірні відносини, учасники яких є відмінними від учасників, що діяли відповідно до Закону України "Про електроенергетику", що також унеможливлює внесення змін до договору № 285206027А від 11.01.2014 року про користування електричною енергією.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалити нове рішення яким:

- визнати дії відповідача під час укладання договору № 285206027А від 11.01.2014 року як такі, що не відповідають принципу свободи договору, принципу справедливості, добросовісності та розумності згідно статті 3 ЦК України;

- визнати договір № 285206027А від 11.01.2014 року як такий, що не відповідає дійсній технічній характеристиці електромережі споживача, що є прямим порушенням енергопостачальником вимог основного правовстановлюючого документа, який діяв під час укладання договору - пункту 4 Правил користування електричною енергією для населення;

- зобов`язати відповідача виконати пункт 4 Правил користування електричною енергією для населення та обчислити згідно акту-претензії від 26.01.2018 року вх. №460 і проставити достовірну потужність дозволену до використання згідно технічної характеристики його електромережі, а саме: v3 x Uф х R x сos 0.85 = v3 х 380кВт х 25А х cos 0.85 = 13,9 кВт;

- вказати відповідачеві, що споживач не мав виконувати пункт 42 Правил користування електричною енергією для населення на час укладання договору № 285206027А від 11.01.2014 року, так як він не потребував ні підключення додаткових електроустановок, ні платної послуги з приєднання додаткової потужності, за яку відповідач змушував споживача оплатити за 2 кВт 3 576 грн.

Відповідно до частини 6 статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому апеляційним судом доводи апеляційної скарги досліджені з урахуванням позовних вимог та підстав позову, які були зазначені позивачем у позовній заяві від 30 листопада 2018 року (а.с. 2 - 3).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 057,20 грн. (а.с. 73, а.с. 85).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, підстави для відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 057,20 грн. відсутні, судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 057,20 грн. покладаються на позивача.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

Ю.М. Мальований

Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха