У Х В А Л А

03 липня 2019 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/10473/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

у складі судді Волошина В.О.

від 15 липня 2014 року

про відкриття провадження

у справі №761/20415/14-ц Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.

15 липня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду відповідач ОСОБА_1 25 червня 2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою

Дослідивши матеріали апеляційної скарги разом з доданими матеріалами, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 , враховуючи наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2014 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи на 18 вересня 2014 року.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 вже неодноразово звертався до суду з апеляційними скаргами на ухвалу про відкриття провадження у справі.

Так, 10 березня 2015 року ОСОБА_1 вперше звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження (т. 1, а.с. 159-160).

17 березня 2015 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, копію якої ОСОБА_1 отримав 27.03.2015, однак недоліки зазначені судом не усунув (т. 1, а.с. 169).

31 серпня 2015 ухвалою Апеляційного суду м. Києва відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 1, а.с. 172-173).

10 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження (т. 1, а.с. 186-189).

24 листопада 2015 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 1, а.с. 195).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2016 року залишено без змін ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24.11.2015 (т. 1, а.с. 238).

28 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження (т. 1, а.с. 205-206).

11 лютого 2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 1, а.с. 215).

25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження (т. 2, а.с. 1-4).

08 листопада 2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 2, а.с. 10).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017 залишено без змін ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08.11.2016 (т. 2, а.с. 43).

28 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження (т. 2, а.с. 54-56).

12 грудня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 2, а.с. 62).

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року залишено без змін ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12.12.2017 (т. 2, а.с. 84-87).

12 квітня 2018 року ОСОБА_1 знову звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження (т. 2, а.с. 93-94).

26 червня 2018 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 2, а.с. 97).

18 січня 2019 року ОСОБА_1 знову звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження (т. 2, а.с. 167-169).

05 лютого 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 2, а.с. 172).

09 квітня 2019 року ОСОБА_1 знову звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження (т. 2, а.с. 175-177).

18 квітня 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження (т. 2, а.с. 181-182).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 неодноразово подавав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження від 15.07.2014, і судом апеляційної інстанції неодноразово відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційними скаргами.

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 зацікавлений у затягуванні розгляду справи в суді першої інстанції.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого скінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Ураховуючи викладене, а також беручи до уваги обставини справи, а саме те, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості, суд вважає, що ОСОБА_1 неодноразово подаючи апеляційні скарги на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, не був зацікавлений у їх розгляді, що свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами, яке призводить до безпідставного затягування розгляду даної справи.

За приписами частини 3 статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що неодноразове звернення ОСОБА_1 до суду з апеляційними скаргами свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами, у зв`язку з чим апеляційна скарга разом з доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 44 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року зловживання процесуальними правами.

Повернути ОСОБА_1 його апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик