Дата документу 02.07.2019 Справа № 333/4336/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4336/18 Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/807/2324/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Онищенка Е.А.

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2019 року про повернення уточненої позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про встановлення порядку користування приміщенням квартири, зобов`язання не вчиняти певні дії

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа - районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про встановлення порядку користування приміщенням квартири, зобов`язання не вчиняти певні дії.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу.

04.03.2019 року до місцевого суду надійшов висновок експерта по результатам вищезазначеної експертизи.

09.04.2019 року від позивача надійшла уточнена позовна заява (а.с. 136).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2019 року уточнену позовну заяву повернуто заявнику.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів - адвокат Жидкова Л.І. наголошувала на законності ухвали суду першої інстанції, оскільки позивач фактично змінила предмет позову, а тому мала направити копію уточненої позовної заяви всім учасника справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Повертаючи уточнену позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач в порушення вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України не направила копії уточненого позову іншим учасникам справи. Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що подана заява про уточнення позовних вимог фактично містить збільшення позовних вимог, оскільки позивачем заявлено нову немайнову вимогу про зобов`язання відповідачів не вчиняти певні дії.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити порядок користування приміщеннями квартири.

Було заявлено наступні позовні вимоги:

- встановити порядок користування приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності таким особам: ОСОБА_3 -1/3 частина, ОСОБА_4 - 1/3 частина, ОСОБА_1 - 1/3 частина;

- з урахуванням запропонованого у висновку судової будівельно-технічної експертизи варіанту здійснення перепланування ( переобладнання ) квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою облаштування з житлової кімнати № 6 та з житлової кімнати № 7 у цій квартирі двох ізольованих житлових кімнат: виділити ОСОБА_1 у її особисте користування житлову кімнату № 7 площею 14,4 кв. м; виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в їх спільне користування житлову кімнату № 5 площею 10,7 кв. м та житлову кімнату № 6 площею 17,0 кв. м; залишити у спільному користуванні всіх співвласників коридор № 1, ванну кімнату № 2, туалет № 3 та кухню № 4.

09.04.2019р. до місцевого суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просила суд:

- встановити порядок користування приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності таким особам: ОСОБА_3 - 1/3 частина, ОСОБА_4 -1/3 частина, ОСОБА_1 -1/3 частина;

- надати дозвіл ОСОБА_1 обладнати за власний рахунок у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , коридор площею 2,85 кв. м відповідно до варіанту № 2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04.03.2019р., зобов`язавши ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 в обладнанні вказаного коридору пло-

щею 2,85 кв. м;

- виділити ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в її особисте користування житлову кімнату № 6 площею 13,83 кв. м, площа якої зменшиться з 17,0 кв. м до 13,83 кв. м після обладнання у цій квартирі коридору площею 2,85 кв. м відповідно до варіанту № 2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04.03.2019р.;

- виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в їх спільне користування житлову кімнату № 5 площею 10,7 кв.м та житлову кімнату № 7 площею 14,4 кв. м:

- залишити у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у спільному користуванні співвласників № 1 площею 10,3 кв. м, коридор ( б/н ) площею 2,85 кв. м, ванну кімнату № 2 площею 2,7 кв. м, туалет № 3 площею 1,2 кв. м та кухню № 4 площею 8,2 кв. м.

Відповідно до ч.1 ст. 189 ЦПК України, одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Процесуальним законом передбачено, що під час підготовчого засідання суд з`ясовує питання щодо уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви (п. 3 ч. 2 ст.197 ЦПК України). Таке уточнення може стосуватися уточнень раніше заявлених вимог без зміни їх суті (помилки в датах, прізвищах, неточність формулювання). Однак, з огляду на права, надані сторонам процесуальним законом, фундаментально відносно тексту позову позивач може: збільшувати/зменшувати розмір позовних вимог (стосується вимог у грошовому вимірі), змінити підставу або предмету позову. І цей перелік є вичерпним.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свою матеріально-правову вимогу.

Предмет позову може виражатись як у широкому змісті, так і у вузькому, взалежності від матеріально-правової заінтересованості позивача.

За змістом первісно поданого позову слідує, що предметом позову у широкому розумінні є квартира, співвласниками якої є сторони у справі, а у вузькому - визначення порядку користування квартирою, зокрема, шляхом надання в користування певних приміщень кожному із співвласників.

Установлено, що у первинно поданій позовній заяві вимогою було визначення порядку користування приміщеннями квартири, та при уточненні позовних вимог вимога про визначення порядку користування приміщенням квартири також залишилась, але позивачем було змінено запропонований порядок користування приміщеннями квартири. Так, в уточненій позовній заяві позивач вже просить виділити в користування сторін інші кімнати, здійснивши певне переобладнання, а також для досягнення мети переобладнання просить покласти на відповідачів обов`язок не чинити перешкод у цьому.

Отже, з урахуванням вказаного, колегія вважає, що позивачем було змінено предмет позову (у вузькому розумінні), оскільки матеріальне-правове благо, яке бажала отримати позивач шляхом судового захисту було кардинально змінене, для чого позов був також доповнений супутніми вимогами.

Однак судом першої інстанції було помилково вказано про збільшення позивачем позовних вимог.

Між тим, незважаючи на вказану помилку, остаточні висновки суду відповідають положенням застосованих судом норм процесуального права з огляду на таке.

Направляючи заяву про уточнення позовних вимог, позивач не виконав вимоги ч. 5 ст.

49 ЦПК України, не надав доказів про направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, що є підставою для повернення заяви.

Та позивач не заперечувала, що не направляла копії уточненої позовної заяви іншим учасника справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Вимоги вказаної процесуальної норми (ч. 5 ст. 49 ЦПКУ) зобов`язують позивача у будь-якому випадку, тобто і при уточненні позову шляхом збільшення/зменшення позовних вимог, і при його доповненні, і при зміні предмета чи підстав позову, направляти копію такої позовної заяви учасникам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність постановленої ухвали не впливають.

Позивач не позбавлений права на повторне подання відповідної уточненої позовної заяви з урахуванням вимог ст. 49 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм діючого законодавства, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова прийнята, складена та підписана 02 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: