Справа № 182/452/19
Провадження № 2/0182/1251/2019
11.07.2019 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Рибакової В.В., при секретарі - Затуливітер Н.В., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області- Буряк А.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач 22.01.2019 року звернулась до суду з зазначеним позовом (а.с.1-5), посилаючись на наступні обставини.
Просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути понесені нею судові витрати.
Ухвалою судді від 19.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження,відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с.28,29).
Ухвалою суду від 02.05.2019 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.07.2019 року об 11.00 год. (а.с.65).
Позивач, представник позивача - ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Позивач зазначила, що працює в Польщі, щоб належним чином забезпечити дочку всім необхідним. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, має заборгованість по аліментам. Він не цікавиться життям дитини, не телефонує дитині за відомим йому номером телефону, не вітає з днем народження. Після того як він виніс всі речі з квартири та вона звернулась до поліції з цього питання, він з нею не контактує. Коли вона в Польщі на заробітках, дитина проживає з бабою (її матір`ю), вона приїжджає кожні три місяці, та дочка з бабою приїжджають до неї періодично. Відповідач приходив до її матері влітку 2018 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Дитина його боїться. За ним рахується борг зі сплати аліментів та рішенням суду вона стягнула з нього пеню. Дитина не хоче з ним спілкуватися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації (а.с.27). До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 11.07.2019 року об 11.00 год., як не вручений у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.70,71).
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
З огляду на положення ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.68,69).
Також відповідача про судове засідання було повідомлено через SMS, доставлено 06.05.2019 року 14:53:00 (а.с.72).
Представник Виконавчого комітету Нікопольської міської ради - Буряк А.С. в судовому засіданні вважає за доцільне позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його дочки ОСОБА_4 . Вказала, що відповідач обізнаний щодо перебування даного позову в суді, будь-які пояснення відмовився надавати, не захотів повідомляти адресу свого місця проживання, вказав, що на засідання не з`явиться.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу заочно.
Вислухавши позивача, представника позивача, представника Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, опитавши малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 150,157,164-166 СК України, Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Закону України «Про охорону дитинства», підлягає задоволенню.
Судом встановлено наступне.
Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.10), ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 11.04.2007 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року (а.с.12) шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишиться проживати разом з матір`ю.

Згідно виконавчого листа №426/2892/12, провадження 2/426/2447/2012, виданого 26.03.2012 року Нікопольським міськрайсудом, з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини заробітку та доходів кожного місяця, починаючи з 05.03.2012 року, в особі матері ОСОБА_1 (а.с.13).

Як вбачається з листа Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 74485 від 14.12.2018 року (а.с.14), станом на 01.12.2018 року заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу №2/426/2447/2012 від 26.03.2012 року складала 26382,92 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2010 року (а.с.23-24), позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, відносно його малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.11.2018 року (а.с.15-17) усунено перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.73) встановлено, що за вказаною адресою ОСОБА_3 не проживає, ОСОБА_3 пояснив, що не займається вихованням, утриманням дитини, відмовився називати своє місцеперебування.

Відповідно до Акту від 21.01.2019 року (а.с.18), ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_4 проживають без реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_11 ; ОСОБА_3 в квартирі ніколи не проживав та не проживає, речей його у квартирі немає.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20.11.1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно довідки від 16.01.2019 року (а.с.190 ОСОБА_4 , 2009 року народження, навчається в 4-а класі КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2».

Відповідно Характеристики учениці 4-а класу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20), за час навчання ОСОБА_4 в школі батько був два рази на останньому дзвонику, батька бентежило те, що донька не хоче з ним спілкуватися, але жодного разу не поцікавився навчальними досягненнями дівчинки, не відвідував батьківських зборів, не виконує виховних функцій. Забезпеченням матеріальних та побутових потреб дитини займається тільки мама й бабуся.

Згідно довідки 17.01.2019 року (а.с.21) ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку.

Як вбачається з характеристики на ОСОБА_1 , складену Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (а.с.22), ОСОБА_1 самостійно займається вихованням доньки, утримує сім`ю.

На виконання ухвали суду від 19.02.2019 року, служба у справах дітей Нікопольської міської ради до суду надала Висновок № 236 від 25.03.2019 року (а.с.43,44,62,63) про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається наступне. Згідно із зібраними матеріалами Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області встановити місцеперебування ОСОБА_3 не виявилось можливим. За інформацією КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_3 не перебуває на профілактичному обліку у нарколога. Згідно з інформацією КЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня`ДОР» ОСОБА_3 на обліку у психіатра не перебуває. Спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради із ОСОБА_3 проведено профілактично - роз`яснювальну роботу щодо відповідальності за виховання, утримання дитини. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно не приймає участі у житті дитини, не надає ОСОБА_4 ні матеріальної, ні моральної допомоги. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с.46-53). Врахувавши викладене, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до малолітнього дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 » №236 від 25.03.2019 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (а.с.42,61).

Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 тривалий час не спілкується з дитиною, його вихованням не займається, не цікавиться успіхами та життям дитини, не намагається дбати про його потреби. Батько не цікавиться її внутрішнім станом, не створює умов для належного розвитку дитини. Згідно матеріалів справи відповідач не заперечує те, що він не приймає участі у житті доньки ОСОБА_4 . Відповідач не виконує обов`язку по утриманню дитини, має заборгованість по аліментам, з нього рішенням суду стягнуто пеню по аліментам (а.с.74-77).

Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Опитана в судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обставини позову підтвердила, вказала, що батька останній раз бачила понад рік тому, вона не хотіла з ним бачитися та розмовляти, тому швидко зайшла додому. Їй не подобається поведінка батька. Він їй не телефонує, не купує нічого, з літа 2018 року вони не спілкуються.

Суд вважає, що ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поважних причин щодо неможливості ОСОБА_3 виконувати свої обов`язків по вихованню дитини судом не встановлено.

Враховуючи викладене, те, що відповідач самоусунувся від виховання дочки ОСОБА_4 , а його відношення до своїх батьківських обов`язків виключає участь у житті малолітньої дитини, те, що він свідомо та добровільно відмовився від виконання покладених на нього обов`язків по вихованню дитини, суд вважає за можливе позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений останнім під час звернення до суду з даним позовом (а.с.6).

Керуючись ст.ст. 12,13,76,81,89,259,263,264,268,280-284, п.п.15.5п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 150,157,164-166 СК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Законом України «Про охорону дитинства», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (ЄДРПОУ - 04052198, адреса місцезнаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд.3), про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Повне судове рішення складене 19.07.2019 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова