ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» липня 2019 року

м. Харків

справа № 646/1064/19-ц

провадження № 22ц/818/3155/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року у складі судді Єжова В.А.

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви та просила забезпечити докази, а саме спадковий договір та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви, а саме спадковий договір, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, свідоцтво про смерть своєї тітки.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що в заяві вона надала усю інформацію, що мала, можливо вона не зовсім відобразила картину, що склалась, тому суд першої інстанції прийняв таку ухвалу; що з судовим збором вона помилилась, вважаючи, що вона непрацездатна особа - пенсіонер та в оскаржуваній ухвалі не має вказівки про доплату судового збору, вона саме це зробить; що їй потрібен спадковий договір, який є джерелом доказів з якими вона змогла б звернутися до суду за захистом своїх прав.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви подано з порушенням вимог статті 117 ЦПК України, тому вона підлягає поверненню заявнику.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною 2 статті 116 ЦПК України передбачено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі, за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно частини 3 статті 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Статтею 117 ЦПК України передбачено вимоги до заяви про забезпечення доказів, зокрема, пунктами 4-6 частини 1 цієї статті встановлено, що в заяві про забезпечення доказів зазначається докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Відповідно до частини 3 статті 117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Частиною 4 статті 117 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини 9 статті 185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви вбачається, що їй необхідно забезпечити докази, а саме, спадковий договір та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Проте, в заяві ОСОБА_1 не зазначила, який саме спадковий договір у якості доказу вона просить забезпечити, коли він укладений; не вказано сторін договору та який предмет цього договору; не зазначено витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо якого об`єкту вона просить забезпечити у якості доказу. Також, заявником не вказано обґрунтування необхідності забезпечення доказів та спосіб, у який вона просить суд забезпечити докази.

Крім того, з наданої ОСОБА_1 квитанції про сплату судового збору вбачається, що нею сплачено судовий збір в розмірі 299,40 грн., що є меншим ніж встановлено Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана заява про забезпечення доказів до подання позовної заяви не відповідає вимогам статті 117 ЦПК України, у зв`язку з чим обґрунтовано повернув її заявнику.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в заяві вона надала усю інформацію, що мала, можливо вона не зовсім відобразила картину, що склалась, тому суд першої інстанції прийняв таку ухвалу, колегією суддів не приймається, оскільки статтею 117 ЦПК України встановлено вимоги до заяви про забезпечення доказів та у разі подання такої заяви без додержання вимог цієї статті, суд повертає її заявнику.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з судовим збором вона помилилась, вважаючи, що вона непрацездатна особа - пенсіонер та в оскаржуваній ухвалі не має вказівки про доплату судового збору, вона саме це зробить, є необґрунтованими, оскільки Законом України «Про судовий збір» встановлені ставки судового збору, зокрема, за подання заяв про забезпечення доказів в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384,20 грн. Статтею 5 цього Закону передбачені пільги щодо сплати судового збору, проте, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору. Крім того, процесуальний закон не передбачає процедури залишення заяви про забезпечення доказів без руху для виправлення недоліків заявником.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення заявникові заяви про забезпечення доказів, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 177 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зважаючи на викладене, судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, тому, у відповідності до статті 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 24 липня 2019 року.