Справа № 755/9799/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участі:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про призупинення видачі урни з прахом ОСОБА_4 громадянці ОСОБА_2 з наступною передачею урни ОСОБА_1 ,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про призупинення видачі урни з прахом ОСОБА_4 громадянці ОСОБА_2 з наступною передачею урни ОСОБА_1 посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 . Тіло померлого було піддано кремації в РС СКП «Київський крематорій» виконавчого органу київської міської ради, де і знаходиться урна з прахом. Він (позивач) є єдиним сином померлого, та вимагає зупинити видачу урни з прахом ОСОБА_4 ОСОБА_2 , яка на момент смерті являлася дружиною його батька. Оскільки, батько не призначав виконавця його останньої волі, а також у з зв`язку з наявністю місця для захоронення, він (позивач), як син померлого, має прагнення здійснити поховання його праху там, де він бажав за життя, а саме, поряд з його братом на Лісовому кладовищі.

В судовому засіданні позивач обставини викладені у позовній заяві та позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Додатково зазначив про те, що тіло його батька піддали кремації, а йому про це нічого не сказали. Крім того, казали, що його прах буде розвіяний над Дніпром. Про це йому казали треті особи. Однак, батько хотів бути похованим на Лісовому кладовищі біля брата. Де хотіла поховати батька відповідач йому не відомо, вони не спілкуються.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Відповідач пояснила, що тіло чоловіка піддавали кремації оскільки не було де його поховати. Про наявність місця на Лісовому кладовищі їй не було тоді відомо, та не заперечує його захоронення на даному кладовищі.

Представник відповідача зазначив, що відповідач є дружиною померлого ОСОБА_4 . Саме вона займалася похоронами, кремацією. Про можливість захоронення на Лісовому кладовищі відповідачу не було відомо. Зауважив, що інформація про те, що відповідач мала розвіяти прах над Дніпром є неправдивою і недостовірною. Крім того, у суді є справа за позовом ОСОБА_1 про усунення відповідача від спадкування та визнання шлюбу недійсним, і саме для цієї справи, на його (представника відповідача) думку, позивач ініціював даний спір про передачу йому урни з прахом.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання.

21.02.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

30.05.2019 року провадження у справі зупинено у зв`язку із заявленням позивачем відводу головуючому у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід головуючого у справі.

Ухвалою від 11.06.2019 року провадження у справі відновлено.

В суді встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_4 , шлюб зареєстровано 19.06.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Його похованням займалась дружина померлого - ОСОБА_2 , на підтвердження чого надано відповідні документи.

26.06.2018 року між Ритуальною службою СКП «Київській крематорій» та ОСОБА_2 укладено Договір-замовлення № 2.97892К, предметом якого є організація та проведення поховання, облаштування місця поховання, надання ритуальних послуг та реалізація предметів ритуальної належності померлого ОСОБА_4 на кладовищі Лісове 29.06.2018 року. Серед послуг вказано кремацію померлого.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Статтею 6 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено - усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у: згоді чи незгоді на проведення патолого-анатомічного розтину; згоді чи незгоді на вилучення анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів; побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації; дорученні виконати своє волевиявлення певній особі; іншому дорученні, що не суперечить законодавству.

Контроль за виконанням волевиявлення громадян про належне ставлення до їхнього тіла після смерті в частині надання згоди на проведення патолого-анатомічного розтину, згоди чи незгоди на вилучення анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів здійснюється відповідно до закону.

Виконання волевиявлення громадян про належне ставлення до їхнього тіла після смерті в частині щодо кремації тіла, поховання в іншому населеному пункті здійснюється відповідно до закону.

Дії щодо тіла померлого повинні здійснюватися в повній відповідності з волевиявленням померлого, якщо не виникли обставини, за яких виконання волевиявлення померлого неможливе.

У разі відсутності відповідного волевиявлення померлого вилучення у нього анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів здійснюється відповідно до закону.

Повнолітня дієздатна фізична особа має право розпорядитися щодо передачі після смерті її анатомічних матеріалів науковим, медичним або навчальним закладам.

Згідно ст. 8 даного Закону організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами.

Ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону (ст. 9).

Відповідно до статті 11 поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються:

лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України.

Зазначені документи можуть надаватися за дорученням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка зобов`язалася поховати померлого, іншій юридичній чи фізичній особі.

Згідно статті 12 особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг.

Стаття 26 визначає види поховань померлих - закопування в могилі труни з тілом померлого; спалювання в крематорії труни з тілом померлого та закопування в могилі чи розміщення в колумбарній ніші урни з прахом померлого; розвіювання праху померлого.

З урахуванням етнічних, релігійних чи культурних традицій поховання померлих може здійснюватися іншим способом.

Поховання померлих здійснюється з дотриманням вимог санітарно-епідеміологічного законодавства.

По даній справі встановлено, що померлий волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті не складав.

Після смерті чоловіка ОСОБА_4 , його дружина - ОСОБА_6 у відповідності до діючого законодавства зобов`язалась організувати його поховання, у зв`язку з чим звернулась до Ритуальної служби СКП «Київській крематорій», та уклала відповідний Договір.

Відповідно до вказаного Договору тіло померлого підлягало кремації.

26.06.2018 року РС СКП «Київській крематорій» видало довідку, відповідно до якої датою одержання урни з прахом - 29.06.2018 року. Урну одержує оформлювач кремації персонально, при наявності відповідних документів - паспорта, довідки на одержання праху, свідоцтва про смерть (оригінал). Місцем поховання урни зазначено - Лісове.

Враховуючи встановлені обставини та надані документи, суд дійшов висновку, що відповідач діяла в рамках Закону. Крім того, вона була замовником ритуальних послуг, і лише вона може отримати урну з прахом померлого.

Доводи позивача не підтверджено жодним доказом. Фотознімки могил ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 жодним чином не підтверджують вимоги позивача. Відповідач зазначала, що вона не заперечує здійснити поховання праху померлого на Лісовому кладовищі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 273, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про призупинення видачі урни з прахом ОСОБА_4 громадянці ОСОБА_2 з наступною передачею урни ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 22.07.2019 року.

Суддя: