Єдиний унікальний номер 229/402/19 Номер провадження 22-ц/804/1643/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 квітня 2019 року у цивільній справі № 229/402/19 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Гонтар Алевтина Леонідівна), -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.02.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з меткою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 «Умов та правил надання банківських послуг».

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором.

Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2018 року має заборгованість 99812,22 грн., яка складається з наступного: 2528,96 грн. - заборгованість за кредитом; 88088,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3965,85 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4729,15 грн. - штраф (процентна складова).

На даний чає відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 99812,22 грн. за кредитним договором № б/н від 04 лютого 2011 року, судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 квітня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишені без задоволення.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 17 травня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що з вищезазначеним рішенням не згодний, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Позивач просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 травня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» було залишено без руху у зв`язку з недоплатою судового збору.

29 травня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду надійшла заява від Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про усунення недоліків.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 30 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 07 червня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 127,128), копія апеляційної скарги позивача відповідачем по справі отримана (а.с. 127). Відзив на апеляційну скаргу від відповідача по справі до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 червня 2019 року справу призначено до розгляду на 18 липня 2019 року.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача - Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 136).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 04 лютого 2011 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала строковий кредит в розмірі 2700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.

Відповідач погодилась з тим, що її заява разом із запропонованими Банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" (далі-Умови) складають між нею та Банком кредитно-заставний договір.

Згідно заяви та Умови позичальник зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою, комісією щомісячно.

Станом на 31.10.2018 року сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 04 лютого 2011 року складає 99812,22 гривень, з яких:

- заборгованість за кредитом складає -2528,96 грн.;

- заборгованість за відсотками за користування кредитом - 88088,26 грн.;

- пеня - 3965,85 грн.,

-штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

-штраф (процентна складова) - 4729,15 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки позичальник ОСОБА_2 порушила строки платежів за зобов`язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 24 січня 2019 р. звернувся до суду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, водночас з цим вони не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких у мов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

У відповідності до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Вказане вище узгоджується з Правовими висновками, висловленими у Постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 645/6498/15-ц, провадження № 61-24310св18.

Відповідач ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування строку позовної давності при стягненні заборгованості за кредитним договором.

Пунктом 2 розділу І умов та правил надання банківських послуг установлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пп.2.1.1.2.11 розділу ІІ документа строк дії картки вказано на лицевій стороні (місяць і рік), і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» строк дії картки відповідача - листопад 2014 року (а.с. 76).

Банк пред`явив позов до суду 24 січня 2019 року, тобто поза строком позовної давності.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення ототожнив поняття «Договору» та «платіжної картки», проте це є різні поняття. Закінчення строку карти не свідчить про припинення договірних відносин між ПриватБанком та відповідачем, є безпідставними, оскільки відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що підлягали нарахуванню суми, нараховані за останні три роки, тобто в межах строку позовної давності, є безпідставними, оскільки із пояснень в судовому засіданні апеляційного суду відповідача ОСОБА_3 вбачається, що останній платіж нею було внесений в 2014 році, а з позовною заявою до суду позивач звернувся лише 24.01.2019 року (а.с. 2 - 4).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з`ясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду цим обставинам і якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, суд повинен надати свій розрахунок. Оскільки судом першої інстанції цього не було зроблено, суд ухилився від своїх прямих обов`язків, зокрема, від здійснення правосуддя, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 квітня 2019 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 22 липня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна