ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3068/19

Головуючий у першій інстанції Литвиненко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/830/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину (суддя Литвиненко І.В.), ухвалене о 12 год. 50 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 19 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання в Чернігівському кооперативному коледжі Чернігівської Облспоживспілки, починаючи з дати подачі позову і до закінчення нею навчання - тобто до 30.06.2020 року включно; стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в сумі 12 529 грн. Позов мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивач має доньку ОСОБА_3 , яка з вересня 2016 року навчається в Чернігівському кооперативному коледжі на денній формі навчання на контрактній основі. За доводами позивача, батько дитини на утримання доньки матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, а сама позивач не має змоги самостійно її утримувати, оскільки отримує мінімальну заробітну плату і є інвалідом 2 групи. Білогрудова ОСОБА_4 вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23 років. Також позивач вказує, що вона здійснила витрати в розмірі 25 058 грн на оплату навчання доньки в той час, як ОСОБА_5 ще була неповнолітньою особою, тому вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу половину понесених нею додаткових витрат.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено частково; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, на період її навчання в Чернігівському кооперативному технікумі Чернігівської Облспоживспілки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з 20.03.2019 року; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в сумі 12 529 грн; стягнуто із ОСОБА_2 645 грн 46 коп. судового збору на користь держави; в іншій частині позову відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. При визначенні розмір аліментів, суд першої інстанції врахував, що окрім повнолітньої доньки відповідач має на своєму утриманні також іншу малолітню дитину та матір пенсіонерку, яку він повинен утримувати в силу закону. Також суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення додаткових витрат, оскільки на момент оплати позивачем вартості навчання донька сторін ОСОБА_3 повноліття не досягла, а обов`язок оплати вартості навчання був передбачений договором про надання освітніх послуг та виконаний позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду змінити в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки і ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з нього на користь позивача щомісячно по 961 грн аліментів, що складає 50% прожиткового мінімуму повнолітньої особи; скасувати рішення суду в частині стягнення додаткових витрат, відмовивши позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки донька досягла повноліття, мати без довіреності не мала права бути її представником, позивачем по справі. ОСОБА_2 посилається, що він безробітний, проживає в селі Іванівка, де відсутня можливість працевлаштуватися, тому має епізодичний заробіток і незрозуміло, з якої суми слід сплачувати 1/6 частину на аліменти. Позивач вважає, що суд повинен був стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Також ОСОБА_2 вказує, що навчання у звичайному учбовому закладі судом безпідставно розцінено як розвиток особливих здібностей доньки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити і залишити рішення суду без змін. Позивач вказує, що у відповідності до ч.3 ст.199 СК України вона має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, враховуючи також те, що особисто оплачує навчання доньки. За доводами ОСОБА_1 , відповідач має змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки праціює на центральному ринку м`ясником. Позивач посилається, що суд першої інстанції врахував особливі обставини для стягнення додаткових витрат те, що позивач є особою з обмеженими фізичними можливостями, отримує мінімальну заробітну плату, має на утриманні доньку, яка навчається на платній основі.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 серпня 2016 року між Чернігівським кооперативним технікумом Чернігівської Облспоживспілки і законним представником ОСОБА_1 та студентом ОСОБА_3 укладено Договір про підготовку молодшого спеціаліста (а.с.7, 7 зворот). Відповідно до розділу 5 вказаного договору ціна договору складається з вартості освітньої послуги, яка розподілена непропорційно за роками навчання; загальна вартість освітньої послуги становить 33 180 грн, у тому числі за роками: перший 7390 грн, другий 7890 грн, третій 8600 грн, четвертий 9300 грн. Також додатковою угодою №1 від 26 лютого 2019 року встановлено обов`язок замовника сплатити суму індексації вартості навчання (а.с.8).

Згідно довідки Чернігівського кооперативного коледжу №135 від 18.03.2019 року ОСОБА_3 навчається у Чернігівському кооперативному коледжі (вищий навчальний заклад I рівня акредитації) на 3 курсі денного відділення; навчання платне, стипендію не отримує; строк навчання в коледжі 1.09.2016р.-30.06.2020р. (а.с.19).

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки в зв`язку з навчанням відповідає положенням зазначеної статті.

При цьому колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця. Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має ще доньку ОСОБА_6 , 03 квітня 2015 року (а.с.37). Докази щодо працевлаштування ОСОБА_2 та реально отримуваних ним доходів відсутні. Також відсутні докази витрачання ним коштів на купівлю ліків для матері, яка є інвалідом і потребує постійного стороннього догляду.

Доводи відповідача, що суд повинен був визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З викладеного вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимоги про стягнення аліментів саме у частці від заробітку (доходу), і суд не наділений повноваженнями на зміну за своєю ініціативою позовних вимог, стягнення аліментів у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі, не суперечить вимогам чинного законодавства.

Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 , що позивач не мала права бути позивачем по справі, оскільки відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Проте, є обґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення з нього додаткових витрат на дитину.

Положення статті 185 СК України щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Необхідність стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на доньку ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що витрати на оплату навчання ОСОБА_3 вона здійснила в той час, коли донька була ще неповнолітньою.

Однак, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що такі обставини не є тими особливими обставинами, наявність яких дає підстави для розподілу між батьками додаткових витрат, понесених на оплату навчання доньки. При цьому суд враховує, що у зазначений період часу ОСОБА_2 ще сплачував аліменти на ОСОБА_3 як на неповнолітню.

З врахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для стягнення додаткових витрат на дитину, в зв`язку з чим оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення зазначених вимог з відмовою у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 квітня 2019 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину в сумі 12529 грн і відмовити в задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду оскардженню не підлягає.

Головуючий: Судді: