Справа № 447/1861/18 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/811/3041/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 116732,30 гривень. Позов обгрунтовував тим, що 17 січня 2013 року сторони уклали кредитний договір №б/н., в результаті якого, відповідач отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка зобов`язана була здійснювати погашення заборгованості, однак, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у неї виникла заборгованість станом на 31 травня 2018 року у розмірі 116732,30 гривень, з яких: 14068,14 грн - заборгованість за кредитом, 102124,16 грн - заборгованість за відсотками за період з 17 січня 2013 року по 30 грудня 2016 року

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" (код СДРПОУ 14360570, рах.№ НОМЕР_2 , МФО №305299), заборгованість у розмірі 116732 (сто шістнадцять тисяч сімсот тридцять дві ) грн.30 коп. за кредитним договором №б/н від 17.01.2013 року, яка складається з 14608,14 грн - заборгованість за кредитом, 102124,16 грн - заборгованість за відсотками за період з 17.01.2013 року по 30.12.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (, рах.№ НОМЕР_2 , МФО №305299) сплачений судовий збір в сумі 1762,00 гривень.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. звертає увагу, що розгляд справи судом першої інстанції здійснювався без належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Також стверджує, що судом не було надіслано їй текст позовної заяви. Стверджує, що позивач жодним чином не повідомляв її про наявність в неї заборгованості та таємно здійснював нарахування платежів. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи кредитного договору, в зв`язку з чим вважає позовні вимоги не доведеними. Просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 5 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, а також стягнути на її користь документально підтверджені судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», суд виходив з тих обставин, що станом на 31 травня 2018 року відповідач належним чином взятих на себе зобов`язань не виконав в зв`язку з чим допустив заборгованість в розмірі 116732,30 гривні.

З такими висновками суду колегія суддів не може погодитися повністю виходячи із наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 17 січня 2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, згідно якого остання отримав кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з встановленням процентної ставки визначеної тарифами для данаї картки за користування кредитом.

На підтвердження факту укладення договору позивачем до позовної заяви долучено копію анкети-заяви від 17 січня 2013 року, з якої вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки.

Згідно відомостей анкети-заяви, відповідачка висловила згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчила, що вона згідна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

У зв`язку з укладення кредитного договору б/н від 17 січня 2013 року відповідачці ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку/

Отже, підписанням анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» позичальник погодився з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком.

Саме по собі посилання на не повідомлення баком про наявність у відповідачки заборгованості яка постійно збільшувалася не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення такої заборгованості.

Відповідачка після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація нею картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Жодних застережень щодо умов кредитного договору у ОСОБА_1 після його підписання та отримання можливості користування кредитом не виникало аж до моменту звернення до суду з позовом та постановлення оскаржуваного рішення.

Після укладення кредитного договору, Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, було змінено кредитний ліміт.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором б/н від 17 січня 2013 року, станом на 31 травня 2018 року, наданого банком, загальна сума становить 116732,30 грн, з яких:

14608,14 грн - заборгованість за тілом кредиту;

102124.16 грн - заборгованість за відсотками;

У той же час, банк надавши кошти відповідачу шляхом встановлення кредитного ліміту згідно Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", а також тарифів, виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання ОСОБА_1 кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту та видачі кредитної картки за номером № НОМЕР_3 зі строком дії до березня 2016 року.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платі для погашення заборгованості відповідача здійснила 16 жовтня 2015 року на суму - 2000 грн.

Враховуючи умови кредитного договору, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 17 січня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приват Банк» та ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту 11519,47 грн (згідно розрахунку заборгованості наданої банком) та 102124,16 грн - заборгованості за відсотками за період з 17.01.2013 року по 30.12.2016 року, в межах суми та строку заявлених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, стягнувши з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за тілом кредиту яку позивач вказав у прохальній частині позовної заяви - 14608,14 грн, не дослідивши належним чином докази в підтвердження виникнення такої заборгованості.

Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17 січня 2013 року, укладеного між «ПриватБанком» та ОСОБА_1 , з 30 травня 2014 року по 31 травня 2018 року заборгованість за тілом кредиту в згаданий період була незмінною та становила 11519,47 грн.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року слід змінити.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що неналежне повідомлення про дату та час розгляду справи ОСОБА_1 в суді першої інстанції позбавили останню на подання нею доказів на спростування доводів позовної заяви, однак в суді апеляційної інстанції таке право ОСОБА_1 судом було забезпечено, шляхом її завчасного повідомлення про дату та час розгляду справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи розмір судового збору сплаченого банком за подачу позовної заява, а також розмір задоволених позовних вимог, розмір судового збору який підлягає стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» слід змінити, зменшивши його з 1762 грн до 1709,14 грн.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 05 листопада 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" (код СДРПОУ 14360570, рах.№ НОМЕР_2 , МФО №305299), заборгованість у розмірі 113634,63 (сто тринадцять шістсот тридцять чотири ) грн 63 коп. за кредитним договором №б/н від 17.01.2013 року, яка складається з 11519,47 грн - заборгованість за кредитом, 102124,16 грн - заборгованість за відсотками за період з 17.01.2013 року по 30.12.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН : НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (, рах.№ НОМЕР_2 , МФО №305299) сплачений судовий збір в сумі 1709,14 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 липня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.