Справа № 2п-625
Провадження № 22-ц/801/1211/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мацюк Г.О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 рокуСправа № 2п-625м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

при секретарі Богацькій О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Плисківська сільська рада,

третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Вінниці апеляційну скаргу особи, яка не брала участі в справі - ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.09.2007 року, постановлене в приміщенні того ж суду суддею Мацюк Г.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Плисківської сільської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В с т а н о в и в:

У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Плисківської сільської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на її майно та земельну частку (пай), що належала їй на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) НОМЕР_1 , виданого 27.12.1996 року Погребищенською районною державною адміністрацією. У шестимісячний строк він фактично прийняв спадщину, вступив в управління та володіння земельною часткою (пай), розміром 2,44 в умовних кадастрових гектарах земель колективної власності КСП «Плисківське» с. Плисків, що належала спадкодавцю, проте свідоцтво про спадщину ОСОБА_1 не отримав, оскільки до нотаріальної контори з відповідною заявою у встановлений строк не звертався. Просив суд визнати за ним право на спадкування за заповітом на вищевказану земельну ділянку.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2007 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) в розмірі 2,44 в умовних кадастрових гектарах у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Плисківське» с. Плисків, Погребищенського району, Вінницької області, яка належала спадкодавцю - ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Погребищенською районною державною адміністрацією 27 грудня 1996 року.

08.05.2019 року особа, яка не брала участі в справі - ОСОБА_2 звернулась до Вінницького апеляційного суду з апеляційною скаргою та просила поновити строк на апеляційне оскарження, зазначивши, що рішенням суду порушено її права, однак про таке рішення вона дізналась лише у 2017 році.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13.05.2019 року ОСОБА_2 було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду від 12.09.2007 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила рішення суду скасувати через порушення норм матеріального та процесуального права, а у справі постановити нове рішення, яким ОСОБА_1 в задоволені позову відмовити. Вказала, що суд належним чином не з`ясував обставини у справі, що свідчили б про наявність у ОСОБА_1 права на спадкування. Зауважила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла не мати позивача, а його баба - ОСОБА_4, яка є матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - матері ОСОБА_1 , яка є живою. Суд першої інстанції, розглядаючи справу не з`ясував наявність інших спадкоємців першої черги, зокрема матері позивача - ОСОБА_6 та її сестри - ОСОБА_2 Зазначила, що судом під час постановлення оскаржуваного рішення, було проігноровано вимоги ст. 529 ЦК України 1963 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про місце, час та дату розгляду справи до суду не з`явились, про поважність причин неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи ,законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зі змісту ст.214 ЦПК (в ред.) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і

заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення рішення), рішення суду складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням: встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині немає, ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини прийняв її, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, проте не міг отримати свідоцтво про спадщину, оскільки пропустив строк для подачі відповідної заяви до нотаріальної контори.

З вказаними висновками колегія суддів погодитися не може .

Апеляційним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 77 років померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02 лютого 1999 року.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_1 , виданого Погребищенською районною державною адміністрацією 27 грудня 1996 року, ОСОБА_4 , на підставі рішення Погребищенської районної державної адміністрації від 9 жовтня 1996 року № 237, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Плисківське», в розмірі 2,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 , виданим 10 липня 1979 року, та свідоцтвом про шлюб № 138616 від 06.05.1962 року підтверджується, що батьками позивача ОСОБА_1 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , дівоче прізвище якої ОСОБА_6 .

Тобто, померла ОСОБА_4 не являлась матір`ю позивача.

Окрім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2019 року (справа №523/10083/18), що набрало законної сили, встановлено факти того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка після смерті останньої прийняла спадщину.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року ( в ред. чинній на момент виникнення правовідносин ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Статтею 529 ЦК УРСР 1963 року ( у тій же ред. ) було визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до статті 535 ЦК УРСР 1963 року (зі змінами, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Порядок прийняття спадщини та дії, що свідчать про її прийняття визначались статтями 548-549 ЦК УРСР 1963 року (зі змінами, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) відповідно до яких, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ст. ст.10,60 ЦПК України (у ред. на час ухвалення рішення) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках,

встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст.35 ЦПК України (в ред. на час ухвалення рішення) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї із сторін. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, або з

ініціативи суду. Згідно ст.36 ЦПК ( у тій же редакції )сторона, в якої за рішенням суду виникне право заявити вимогу до третьої особи або до якої у такому випадку може заявити вимогу сама третя особа, зобов`язана повідомити суд про цю третю особу.

Суд першої інстанції вказані положення матеріального права не врахував і вимоги процесуального закону не виконав , не звернув увагу на те, що у справі відсутні докази виникнення у позивача права на спадкування після смерті ОСОБА_4 по заповіту чи по закону : докази того, що остання є його матір`ю , якою являється ОСОБА_6 (а.с.8-9) ; докази наявності на його ім`я заповіту ; докази відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та фактичного прийняття ним спадщини, тобто тих обставин ,якими позивач обгрунтовував свої вимоги.

Отже, суд не сприяв у всебічному і повному з`ясуванні обставин справи ,не роз`яснив позивачу наслідки вчинення чи невчинення ним дій по з`ясуванню дійсних обставин справи ,що мають значення для її розгляду, в результаті чого не дослідив матеріали спадкової справи та інші докази для з`ясування кола спадкоємців, які після смерті ОСОБА_6 мали право на спадкування за законом чи заповітом; не дослідив чи прийняли вони спадщину за нормами діючого ЦК УРСР ,не залучив їх в якості третіх осіб до участі у даній справі , не навів у рішенні мотиви прийнятого рішення, в зв`язку з чим дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Задовольнивши позов до Плисківської сільської ради про право на земельну частку (пай) у порядку спадкування, без участі осіб, права яких можуть порушуватись вказаним рішенням, суд фактично визнав сільську раду належним відповідачем, при цьому не врахувавши, що сільська рада може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину.

З врахуванням того, що донька померлої - ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, задовольняючи позов ОСОБА_1 у даній справі , суд першої інстанції порушив права ОСОБА_2 ,а тому доводи і вимоги апеляційної скарги останньої заслуговують на увагу і остання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене і те ,що позивач не довів свої позовні вимоги належними і допустимими доказами , рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим ,а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.09.2007 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Плисківської сільської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ С.Г. Копаничук

Судді /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Суддя С.Г. Копаничук