Справа № 302/834/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 липня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Кондора Р.Ю., Фазикош Г.В.

за участі секретаря - Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 18 лютого 2019 року (головуючий суддя: Цімбота В.І.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Колочавської сільради, ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: Міжгірська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

29 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 після смерті її батька ОСОБА_3 по заповіту останнього.

Позов мотивовано тим, що її батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , склав заповіт, за яким житловий будинок за АДРЕСА_1 ) заповів позивачці.

Отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки на будинок немає правовстановлюючих документів, а тому просить суд визнати за нею право власності на це майно.

Рішенням Міжгірського районного суду від 18 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено - визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що до позивача, як до спадкоємця домоволодіння, перейшло право власності лише на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування, спадкування решти вказаної ділянки повинно здійснюватись на загальних підставах, тобто в порядку спадкування за законом; у позивача відсутні правовстановлюючі документи як на житловий будинок, так і на земельну ділянку (будинок АДРЕСА_1 ), однак, судом першої інстанції його доводи не були враховані.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 з доводами, зазначеними в апеляційній скарзі, не погоджується і вважає рішення суду першої інстанції законним і таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт та нотаріус в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 136-137). Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу з відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно заповіту ОСОБА_3 , складеного 02.03.2017, посвідченого секретарем виконкому Колочавської сільської ради Міжгірського району Дербак Т.М., ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Отже, прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 відбувається в порядку спадкування за заповітом. Єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_2 , за заявою якої про приняття спадщини за заповітом Міжгірською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 26-2017 за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (а.с.13-14).

ОСОБА_1 , який являється братом позивачки та подав заяву про прийняття спадщини за законом, звертався до суду з позовом про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 .

Рішенням Міжгірського районного суду від 24 січня 2018 року, в яке додатковим рішенням від 06 квітня 2018 року внесено доповнення щодо складу осіб, які брали участь у справі, у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 31.10.2018 рішення Міжгірського районного суду від 24.01.2018 залишено без змін (а.с.36-40).

Зазначеними рішеннями судів спростовуються твердження апелянта стосовно того, що спадкування повинне здійснюватись в порядку спадкування за законом, а також стосовно незаконного прийняття позивачкою спадщини.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду від 15.02.2019 було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Міжгірського районного суду від 24.01.2018 (а.с.141).

Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори від 23 листопада 2018 року відмовлено у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом за майном померлого ОСОБА_3 , оскільки на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.46).

Згідно висновку Відділу містобудування та архітектури Міжгірської РДА, будинок розташований в межах населеного пункту с. Горб, 4, Колочавської сільради та затвердженого генплану; будівля не входить в зон обмежень та обтяжень містобудівного характеру; будинок являє собою одноповерхову будівлю зведену в 60-х року минулого століття; загальний технічний стан будинку задовільний, потребує поточного ремонту та придатний до приживання; в плані забудови земельної ділянки грубих порушень діючих будівельних норм і правил не виявлено (а.с.12).

Згідно довідок, виданих виконкомом Колочавської сільради, на момент смерті матері сторін - ІНФОРМАЦІЯ_4 - у будинку проживав ОСОБА_3 (батько сторін) (а.с.15) і на даний час ніхто не поживає (а.с.10).

У квітні 2017 року ОСОБА_2 було виготовлено технічний паспорт на будинок, у якому зазначено рік побудови будинку - 1966 (а.с.17-21)

Так, найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкодавцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Встановивши, що будинок було зведено ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1966 році, заповіт на ім`я позивачки є чинним, інформація про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відсутня, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про те, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 переходить до ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом.

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що судом визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на майно, що не належало спадкодавцю на час смерті, апелянтом надано не було.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Доводи апеляційної скарги щодо земельної мідянки, на якій розташований будинок, колегія до уваги не бере, оскільки оскаржуваним рішенням питання щодо такої земельної ділянки не вирішувалось

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Міжгірського районного суду від 18 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 липня 2019 року.

Головуюча:

Судді: