ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/504/18

Головуючий у першій інстанції Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/799/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Лакізи Г.П.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретарі: Позняк О.М., Поклад Д.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Держанівська сільська рада Носівського району Чернігівської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Прокуратура Чернігівської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Чернігівської області на рішення Носівського районного суду Чернігівської області у складі судді Киреєва О.В. від 20 червня 2018 року (повний текст рішення складений 20 червня 2018 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якому просив визнати за ним право власності на нежитлову господарську будівлю колишнього Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Шевченка - склад літера А-1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 134450 грн та загальною площею 634,2 кв.м.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 20 червня 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю на нежитлову господарську будівлю - склад А-1, який розташований в АДРЕСА_2 , загальною площею 634,2 кв.м. Судові витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

В апеляційній скарзі Прокуратура Чернігівської області просить скасувати рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права (ст.ст. 76-81, 263, 265 ЦПК України), неправильним застосуванням норм матеріального права внаслідок неповного з`ясування обставин справи, що за приписами ст.ст. 374, 376 ЦПК України є безумовною підставою для його скасування.

Прокуратура області вважає, що під час розгляду справи судом не вірно застосовано положення ст. 344 ЦК України. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знає, хто є його власником. Однією з підстав, що підтверджує добросовісність заволодіння спірним майном, ОСОБА_3 зазначає усну домовленість з керівництвом ТОВ АФ Імені Шевченка. Однак, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У даній справі позивач стверджує про наявність правового титулу заволодіння майном - усної домовленості, хоча право власності (володіння, користування) нерухомим майном виникає внаслідок укладення договору або з моменту державної реєстрації, що виключає необхідність визнання права власності на таке майно в судовому порядку. Крім того, позивачем у справі не подано жодного доказу на підтвердження відкритості і безперервності використання нерухомого майна. Більше того, навіть договір оренди земельної ділянки під спірним об`єктом нерухомого майна до цього часу не укладено. Лише 15.03.2019 сільською радою прийнято рішення про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, що суперечить відкритості та добросовісності володіння нерухомим майном та земельною ділянкою під ним.

Також прокуратура області звертає увагу суду на те, що законом не передбачено можливості визнання права власності на новостворене майно на об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване в установленому законом порядку. Згідно інформації КП Носівське МБТІ від 04.04.2019 №69, технічна документація щодо нерухомого майна, яке розташоване по АДРЕСА_2 , у комунальному підприємстві відсутня. Технічна документація на спірний об`єкт нерухомого майна, яка наявна у матеріалах справи, виготовлена у 2018 році Всеукраїнською громадською організацією Асоціація експертів будівельної галузі на замовлення ОСОБА_5 судом установлено, що право власності на складське приміщення на час розгляду справи Носівським районним судом не зареєстровано. КСП імені Шевченка та ТОВ АФ Імені Шевченка фактично не здійснювало державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та не було його власником у розумінні положень цивільного законодавства, а відтак правові підстави для визнання права власності на нього в судовому порядку відсутні. Крім того, лише 15.03.2019 Держанівською сільською радою прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки під об`єктом нерухомого майна при тому, що фактичне використання земельної ділянки під об`єктом нерухомого майна, за доводами позивача, здійснювалося ним ще з 2004 року, тобто безкоштовно, що суперечить поняттям добросовісності та відкритості, які є обов`язковими при визнанні права власності на майно за набувальною давністю.

На думку прокуратури області, оскаржуване рішення суду порушує права територіальної громади с. Держанівка. Разом з тим, Держанівською сільською радою всупереч вимог чинного законодавства не належним чином здійснено представництво інтересів територіальної громади, не упереджено незаконне оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на території громади та за відсутності дійсних власників повинно бути передано до комунальної власності територіальної громади, а не у власність фізичної особи за судовим рішенням. Внесення апеляційної скарги прокуратурою області спрямоване на захист майнових прав територіальної громади, належний захист яких не здійснено уповноваженою на те особою - Держанівською сільською радою як офіційним представником територіальної громади, а також на забезпечення дотримання вимог чинного законодавства при розгляді справ місцевими судами, що безумовно становить суспільний інтерес.

Представником позивача ОСОБА_5 адвокатом Мірошніченко О.А. подано відзив на апеляційну скаргу Прокуратури Чернігівської області, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 червня 2018 року залишити без змін.

ОСОБА_6 зазначає, що прокуратура не вказує, які саме порушення були вчинені судом при прийнятті оскаржуваного рішення, яким чином ці порушення були вчинені, лише перелічує ніби-то порушені статті ЦПК України. Судом було вірно застосовані положення ст. 344 ЦК України.

Також ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Технічний паспорт на господарську будівлю склад будинок АДРЕСА_2 було виготовлено станом на 05 лютого 2018 року. Замовником технічної інвентаризації є позивач.

ОСОБА_6 також зазначає, що оскаржуване рішення суду вже набуло законної сили 20.07.2018 та є виконаним, оскільки 05.03.2019 державним реєстратором Передерій Тетяною Володимирівною було вчинено реєстраційну дію згідно поданої ОСОБА_7 заяви про реєстрацію права власності на підставі рішення суду. Це рішення державного реєстратора не оскаржене і не скасоване.

Крім того, ОСОБА_6 зазначає, що з обґрунтування апеляційної скарги не вбачається, які саме інтереси держави порушено, які саме інтереси захищає прокурор і в чому полягає неналежне здійснення повноважень Держанівською сільською радою.

Прокуратурою Чернігівської області подано відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_5 адвоката Мірошніченко О.А., в якому прокуратура області зазначає, що доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, є необґрунтованими та такими, що не спростовують обставини справи та докази, якими підтверджено обґрунтованість вимог апеляційної скарги.

Представником позивача ОСОБА_5 адвокатом Мірошніченко О.А. подано пояснення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки позивач:

- добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 14 років, набув права власності на це майно за набувальною давністю за рішенням суду;

- дане майно не вилучено з цивільного обороту, об`єкт володіння є законним;

- в момент заволодіння майном не знав про неправомірність заволодіння майном, був впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього;

- нерухоме майно стало предметом набуття права власності за набувальною давністю, маючи такий правовий режим, як об`єкт нерухомості, який прийнято в експлуатацію;

- володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння;

- поводиться зі спірним майном так само, як поводився б з ним власник, підтримує у належному стані, здійснює поточні ремонти;

- давнісне володіння є безперервним протягом 14 років, тобто є тривалим.

Таким чином, набуття ОСОБА_7 права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю здійснено за наявності всіх вказаних умов у сукупності, що відповідає чинному законодавству. При цьому, прокуратурою не було доведено обов`язкової умови для задоволення вимог апеляційної скарги - факту завдання істотної шкоди інтересам держави з боку позивача чи відповідача. Також не вказано розмір "істотної шкоди", її розрахунок та обґрунтування цього розрахунку з підтвердженням доказами.

Відповідач Держанівська сільська рада Носівського району Чернігівської області передбаченим ст. 360 ЦПК України правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 викладені висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме статті 344 Цивільного кодексу України.

Зокрема, правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Судом першої інстанції встановлено, що з 2004 року ОСОБА_3 користується нежитловим (складським) приміщенням «А-1», яке розташоване в АДРЕСА_2 , утримує будівлю у придатному для користування стані, зберігає від руйнації, ремонтує, охороняє та використовує у власних цілях, що підтверджується поясненнями позивача, показаннями свідків та довідками виконавчого комітету Держанівської сільської ради (а.с. 33; 34; 35; 36; 38).

Ураховуючи положення ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Згідно з довідкою, виданою виконкомом Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, в межах Держанівськоїх сільської ради за адресою: с. Держанівка, вул.. Шевченка, 42, розташоване складське приміщення, яке раніше належало КСП ім. Шевченка (а.с.36).

З копії статуту ТОВ «АФ «Шевченка» (а.с. 15-24) вбачається, що до цього товариства перейшли майнові права та обов`язки реорганізованого КСП «ім. Шевченка».

ТОВ «АФ « ОСОБА_8 » за рішенням співвласників припинило свою господарську діяльність 30.11.2004 року, відомості про юридичних осіб-правонаступників відсутні, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15 березня 2018 року (а.с. 27-28).

З матеріалів справи вбачається, що у Держанівській сільській раді Носівського району Чернігівської області відсутні відомості про нерухоме майно колишнього КСП «ім. Шевченка» та акт розпаювання між його членами (а.с.40).

Відомості про нерухоме майно КСП «ім. Шевченка», акт розпаювання майна між членами цього КСП та книга обліку основних оборотних засобів КСП «ім. Шевченка» на зберігання до архівного відділу Носівської РДА не надходили (а.с. 29).

Згідно з довідками, виданими 08.02.2018 року виконкомом Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, складське приміщення, яким після ліквідації КСП ім.. Шевченка користується ОСОБА_3 , в комунальну власність територіальної громади не передавалось, на балансі сільської ради не перебуває; скарг та інших претензій по факту володіння зазначеним майном від третіх осіб не надходило (а.с.37,39).

Отже, з 30.11.2004 року, тобто з моменту припинення діяльності ТОВ АФ «Шевченка», складське приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_2 району Чернігівської області по АДРЕСА_2 , є безхазяйною річчю (ч.1 ст.335 ЦК України), якою ОСОБА_3 володіє із вказаного моменту володіє добросовісно, відкрито і безперервно.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_2 (а.с.58).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та ніші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на нерухоме майно, збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», набувається в порядку, який існував на час його будівництва

По справі встановлено, що спірне приміщення було побудоване у 1971 році.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Технічний паспорт на господарську будівлю склад будинок АДРЕСА_2 було виготовлено станом на 05 лютого 2018 року (а.с.41-43). Замовником технічної інвентаризації є позивач.

Враховуючи наведені обставини, місцевий суд дійшов висновку, що з 30.11.2004 ОСОБА_3 добросовісно, відкрито та безперервно володіє нежитловим (складським) приміщенням «А-1», яке розташоване в АДРЕСА_2 , а тому належить визнати ОСОБА_5 власником вказаного майна за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України.

Рішення суду першої інстанції набуло законної сили 20 липня 2018 року та було виконано, оскільки 05.03.2019 року державним реєстратором на підставі вказаного судового рішення було вчинено реєстраційну дію проведено державну реєстрацію права вллллласності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_7 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.152).

Отже, ОСОБА_3 вже є добросовісним набувачем спірного майна в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

11.03.2019 року ОСОБА_3 звернувся до відповідного органу ДФС з метою сплати податку на нерухоме майно (а.с.156).

Крім того, згідно з рішенням двадцять п`ятої сесії сьомого скликання Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 15 березня 2019 року ОСОБА_9 надано дозвіль на виготовлення проекту землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки для іншого сільськогосподарського призначення (під складське приміщення) площею 0,064 га за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.148).

За наведених обставин задоволення апеляційної скарги призведе до порушення принципу правової визначеності та порушення права позивача не мирне володіння майном.

Зважаючи на наведене, апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокуратури Чернігівської області залишити без задоволення.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови (крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України).

Повний текст постанови складений 01 липня 2019 року.

Головуючий: Судді: