ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2742/19 Справа № 201/7184/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача, визнання правовідносин за договором кредиту припиненими, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на протязі 2005-2009 років між сторонами були укладені кредитні договори від 26 липня 2005 року №SADN6989, від 17 вересня 2008 року №КТ 346Д, від 16 лютого 2009 року №DNHPBL00000085. З моменту встановленого кожним із договорів строку повернення кредитних коштів до цього часу минуло майже вісім років. Але згідно інформації, розміщеної в мережі інтернет на сайті Українського бюро кредитних історій (ubki.ua), у позивача наявні не припинені зобов`язання перед відповідачем. Позивач листом від 05.04.2018 року звернувся до відповідача з вимогами визнати сплив пропуску позовної давності та застосувати за кредитними договорами позовну давність і здійснити списання заборгованості. Але відповідач не визнав цього та залишив таку заяву без задоволення. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив застосувати строк позовної давності за кредитними договорами від 26 липня 2005 року №SADN6989, від 17 вересня 2008 року №КТ 346Д, від 16 лютого 2009 року №DNHPBL00000085 та "визнати припиненими правовідношення" за вказаними договорами (а.с.3-4, 8-10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 19 грудня 2018 року про виправлення описки, позов задоволено, вирішено застосувати строк позовної давності за кредитними договорами №SADN6989 від 26 липня 2005 року, №КТ 346Д від 17 вересня 2008 року, №DNHPBL00000085 від 16 лютого 2009 року, укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»; визнано припиненими правовідношення за вказаними кредитними договорами; стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" на користь держави судовий збір в сумі 1409,60 грн. (а.с. 46-49, 78).

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 26 липня 2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк»), та ОСОБА_1 був укладений договір №SAMDN6989 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, за умовами якого банк відкриває клієнту картковий рахунок та випускає клієнту платіжну карту - VISA INFINITE з кредитним лімітом 50000,00 доларів США на умовах, визначених договором (а.с. 12).

Згідно змісту зазначеного вище договору, зокрема, вид карти - особиста міжнародна, строк дії карти - два роки, валюта - USD, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, базова кредитна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору - 1,0 % в місяць із розрахунку 360 днів на рік.

17 вересня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_1 був укладений договір №КТ- 346Д, відповідно до якого банк відкриває позивачу поновлювальну кредитну лінію з лімітом 250000,00 дол. США строком повернення до 17.09.2009 року (а.с. 13-16).

Крім того, між сторонами 16 лютого 2009 року було укладено кредитний договір №DNHPBL00000085, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 16.02.2009 року по 15.02.2010 року у вигляді строкового кредиту шляхом видачі готівки через касу у розмірі 1113950,00 дол. США на цільові потреби зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 17-18).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; приймаючи до уваги підстави та зміст позовних вимог у даній справі; зважаючи на те, що у даній справі позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаними вище кредитними договорами не пред`явлено, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про застосування строку позовної давності за кредитними договорами від 26 липня 2005 року №SADN6989, від 17 вересня 2008 року №КТ 346Д, від 16 лютого 2009 року №DNHPBL00000085 та визнання, у зв`язку з цим, "припиненими правовідношення" за ними.

Позовна давність - це строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, за наявності підстав, застосовується судом до вимог позивача.

Законом не встановлено заборони для учасників цивільно-правових відносин вимагати від боржника сплати заборгованості, що сформувалась поза межами строків позовної давності, а боржнику не заборонено визнавати та сплачувати таку заборгованість у добровільному порядку.

За викладених обставин, правові підстави для припинення правовідносин за кредитними договорами від 26 липня 2005 року №SADN6989, від 17 вересня 2008 року №КТ 346Д, від 16 лютого 2009 року №DNHPBL00000085, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, враховуючи, що відповідний позов кредитором до суду у даній справі не пред"явлений, - відсутні.

Колегія звертає увагу, що даний позов за іншими правовими підставами не заявлявся, що підтверджується змістом позовної заяви.

Позивачем надано суду копію листа відповідача від 14.12.2011 року за №10.3.4.6/1-4183, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 перед ПриватБанком по кредитному договору від 16 лютого 2009 року №DNHPBL00000085 погашена у повному обсязі; копію листа відповідача від 24.11.2011 року за №10.3.8.2/3-1687, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 перед ПриватБанком по кредитному договору від 17 вересня 2008 року №КТ 346Д погашена у повному обсязі; копію листа відповідача від 24.11.2011 року за №10.3.8.2/3-1283, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 перед ПриватБанком по кредитному договору від 26 липня 2005 року №SADN6989 погашена у повному обсязі. Зазначені листи мають дату, реєстраційний номер, підписані керівником відділення банку "Будинок Губернатора" та містять відбиток печатки вказаного відділення відповідача; являються письмовими доказами, що підтверджують факт відсутності заборгованості позивача за вказаними вище договорами.

Однак, представлені суду листи про відсутність заборгованості за кожним із наведених вище договорів не спростовують висновку апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позову, що заявлений у справі, яка розглядається.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, неправильно застосувавши норми матеріального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія наголошує, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду, на захист своїх прав та законних інтересів, з іншим позовом, за інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача, визнання правовідносин за договором кредиту припиненими - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді