Житомирський апеляційний суд
Справа №285/929/19 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №285/929/19 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2019 року, яке ухвалено суддею Мозговим В.Б. у м. Новоград-Волинський

встановив:
В березні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2010 року на користь ОСОБА_4 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини його доходу щомісячно, а також зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.12.2017 року, на користь ОСОБА_3 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що на даний час проходить військову службу у В/ч НОМЕР_1 та має регулярний заробіток, з якого більше половини щомісячно стягується на аліменти, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Крім того, з 2017 року знаходиться під медичним наглядом, оскільки має значні проблеми зі здоров`ям. Вважає, що на даний час його матеріальне становище погіршилося, що є підставою для зменшення розміру аліментів.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2010 року №2-2088/10 та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Також змінено розмір аліментів, визначений судовим наказом Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.12.2017 року №289/2041/17 та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист по справі № 2-2088/10 від 15.11.2010 року, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області та судовий наказ № 289/2041/17 від 06.12.2017 року, виданий Радомишльським районним судом Житомирської області визнано такими, що не підлягають подальшому виконанню.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щодо зміни розміру аліментів, які стягуються з позивача на підставі судового наказу Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.12.2017 р. на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати та ухвалити у даній частині нове судове рішення про відмову у задоволенні даних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що питання про зміну розміру аліментів позивачем вже порушувалось перед судом, проте рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.05.2018 р. у справі №289/287/18, яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 07.11.2018 року, ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю через недоведеність погіршення матеріального становища. При цьому з моменту набрання даним рішенням законної сили, будь-яких нових обставин, які б свідчили про погіршення стану здоров`я, зміну сімейного положення, у позивача не виникло, а зазначені в довідці військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 хронічні хвороби існували на момент постановлення рішення у 2018 р., що виключає підстави для зменшення розміру аліментів.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, які свідчать про погіршення його матеріального становища, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач та його представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачі в судове зсідання не з`явились. ОСОБА_3 надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, за наявними у справі письмовими доказами. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Під час розгляду справи було встановлено, що на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2010 року №2-2088/10, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно (а.с.7).
На підставі судового наказу Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.12.2017 року, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9).
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.05.2018 р. у справі №289/287/18, яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 07.11.2018 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено за безпідставністю у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.12.2017 року (а.с.31-33).
Згідно довідки № 370 від 31.01.2019 р., яка видана військовою частиною НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у даній військовій частині та його заробітна плата за серпень-листопад 2018 р. склала в місяць 12814,35 грн, за грудень 2018 р. склала 13029,98 грн., а за січень 2019 р. 12607,38 грн. (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 , згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 3298 від 18.10.2018 р., прописаний за місцем дислокації військової частини до отримання житлової площі у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Зі змісту довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 05 квітня 2019 року №814 слідує, що позивач ОСОБА_1 має ряд захворювань, що пов`язані з проходженням військової служби, при цьому деякі з них носять хронічний характер (а.с.56).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та зменшуючи розмір присуджених на користь ОСОБА_3 аліментів, суд першої інстанції, з урахуванням матеріального та сімейного положення сторін, їх стану здоров`я та малолітньої доньки, виходив з того, що матеріальне становище позивача змінилось через погіршення стану здоров`я та понесенням у зв`язку з цим додаткових майнових затрат на лікування хронічних хвороб.
Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.
Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів№ від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини до 1/5 частини його доходу.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, як цього вимагають положення ст. 192 СК України, з часу визначення розміру аліментів судом, яке відбулось у грудні 2017 року, погіршення матеріального стану позивача, яке повинно враховуватись судом при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів. Вказані зміни мають реально відбуватись і підлягають доказуванню, оскільки є визначальними для зміни (зменшення) розміру аліментів.

Так звертаючись з позовом до суду, позивач як на підставу своїх вимог посилається на наявність у нього тяжких хронічних захворювань та зміну майнового стану у зв`язку з цим.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів які б свідчили про потреби позивача у постійному лікуванні (призначення лікарів) у зв`язку із наявністю хронічних хвороб, понесенням через це матеріальних затрат на придбавання медичних препаратів, ліків, на проходження курсів лікування, тощо. А тому висновок суду першої інстанції про погіршення майнового стану позивача внаслідок хронічних хвороб, які потребують додаткових затрат, є помилковим.

Крім того, питання про зміну розміру аліментів позивачем вже порушувалось перед судом у 2018 році. Разом з тим, рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.05.2018 р. у справі №289/287/18, яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 07.11.2018 року, ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю через недоведеність погіршення матеріального становища. При цьому з моменту набрання даним рішенням законної сили, будь-яких нових обставин, які б свідчили про погіршення стану здоров`я, зміну сімейного положення, у позивача не виникло. А зазначені в довідці військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 хронічні хвороби, існували також на момент постановлення рішення у 2018 р., що підтверджується змістом медичної характеристики в/ч НОМЕР_1 від 25.01.2018 р., яка досліджувалась під час розгляду справи №289/287/18, що виключає підстави для зменшення розміру аліментів.
Також малолітня донька сторін ОСОБА_6 , постійно проходить курси амбулаторного лікування, що підтверджується довідками Потіївської амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Потіївки Радомишльського району Житомирської області, зі змісту яких слідує, що ОСОБА_8 з 19.03.2018 р. по 25.03.2019 р. перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом: гостре респіраторне захворювання, гострий ринофаринготрахеїт; з 15.04.2019 р. по 22.04.2019р. малолітня донька знаходилась на амбулаторному лікуванні з діагнозом: ГРВІ (а.с.35,87)
Посилання позивача на зменшення розміру аліментів через те, що загальний обсяг стягнутих аліментів перевищує половину заробітної плати позивача є безпідставним, оскільки з позивача за двома судовими рішеннями стягнуто аліменти в розмірі Ѕ частини (тобто 50%), що не перевищує максимальний розмір аліментів, передбачений ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи матеріальне та сімейне положення сторін, їх стан здоров`я та малолітньої доньки, право дитини на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати її до повноліття, як спосіб захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним доказам та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для зменшення розміру присуджених з позивача на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.12.2017 р., з ј до 1/5 частини заробітку (доходу) позивача.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє у даній частині підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).
Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргуОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2019 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щодо зміни розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.12.2017 р. на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття скасувати та ухвалили нове судове рішення про відмову у задоволенні даних вимог.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.

Головуючий Судді