Справа № 465/6147/18 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1301/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Львів

Справа № 465/6147/18

Провадження № 22-ц/811/1301/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 січня 2019 року в складі судді Ванівського Ю.М.

у справі

за заявою представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 про скасування забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22 січня 2019 в задоволенні заяви відмовлено.

Дану ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 , подавши апеляційну скаргу.

З ухвалою не погоджується, вважає що вона є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Зазначає, що є підстави для скасування заходів забезпечення позову, оскільки позивачем було введено суд в оману щодо дійсних обставин справи.

Звертає увагу суду, що на даний час ОСОБА_5 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ЛВ 77.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Вказує, що відповідачем виконано усі вимоги щодо здійснення будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що ОСОБА_5 є співвласником даної земельної ділянки та отримав згоду на здійснення будівництва на ній від іншого співвласника ОСОБА_6 03.09.2015 року ОСОБА_5 було затверджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на вул. Куликівська, 48.

Звертає увагу суду, що позивачем не було порушено державні будівельні норми та правила при здійсненні будівництва. Відповідачем було отримано експертний звіт від 05.072.2018 року № 14-1475-18, який підтвердив, що проектна документація виконана з дотриманням вимог щодо міцності, надійності та довговічності об`єкту будівництва. Вказує, що згідно акту № 598 Інспекції ДАБК м. Львова встановлено відсутність порушень державних будівельних норм, стандартів та правил під час виконання будівельних робіт ОСОБА_5 на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що між сторонами відсутній спір про право. Оскільки, ОСОБА_1 не має майнових прав на будинок чи земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати вжиті заходи забезпечення позову по цивільній справі № 465/6147/18 згідно ухвали Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2018 року.

Адвокат Блонський М.А. в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, подав клопотання про відкладення розгляду справи, проте доказів поважності неявки не представив, а тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 10 жовтня 2018 року Франківським районним судом м. Львова винесено ухвалу про забезпечення позову у цивільній справі №465/6147/18, якою вирішено зупинити та заборонити будівництво нового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про скасування забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку, що скасування заходів забезпечення позову може призвести до труднощів або зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки дійсно існує реальна небезпека заподіянням шкоди правам позивача до ухвалення рішення в цивільній справі, а захист прав стане ускладненим без вжиття заходів та їх відновлення в подальшому може стати неможливим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК).

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч. 2 ст. 152 забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись з заявою про скасування заходів забезпечення позову, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звертає увагу суду на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки ОСОБА_5 на цей час не здійснюється жодного самочинного будівництва, а лише було зареєстроване повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ЛВ77. 03.09.2015 року ОСОБА_5 затверджено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 № АДРЕСА_2 . Згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 25.05.2018 року №554 до вказаних містобудівельних умов було внесено зміни. Зазначає, що ОСОБА_5 здійснюється законне будівництво за адресою АДРЕСА_1 .

Заявник посилається на акт №598 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові ЛМР від 09.10.2018 р., складений за результатами позапланового державного контролю щодо дотримання субєктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, яким під час перевірки порушень вимог законодавств і правил під час виконання будівельних робіт за адресою : АДРЕСА_1 , не виявлено.

Проте, судом першої інстанції встановлено, що позапланова перевірка пройшла без урахування всіх питань, які зазначені в самому акті.

Як встановлено судом, в провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , з участю третьої особи Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, про знесення самочинної будови. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі з червня 2015 року на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , самовільно розпочали будівництво нового житлового будинку без будь-яких дозвільних документів та з істотним порушенням державних будівельних норм. Відсутність відповідних дозволів встановлено Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області та Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, а також вбачається із Реєстру дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України. На підтвердження істотного порушення відповідачами будівельних норм позивачем надано висновок експертного будівельно-технічного дослідження №17/15 від 07.12.2015р., складеного судовим експертом Курильовим І.І. Згідно доводів позивача, незважаючи на приписи ДАБІ у Львівській області про зупинення будівельних робіт та усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, відповідачами здійснюються будівельні роботи.

Оскільки як встановлено матеріалами справи спір по суті не вирішено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що потреба в забезпеченні позову не відпала та не змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Колегія суддів вважає, що cудом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 січня 2019 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 червня 2019 року.

Головуючий

Судді