Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 306/832/16-ц

провадження № 61-23383св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Свалявська міська рада Закарпатської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 лютого 2017 року в складі колегії суддів: Бисаги Т. Ю., Фазикош Г. В., Собослоя Г. Г.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько

ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - її мати ОСОБА_3 , після смерті яких відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивач вважала, що вона після смерті матері фактично прийняла спадщину, оскільки вона разом зі своїм чоловіком проживали у вказаному будинку, доглядали за ним та сплачували комунальні платежі.

Посилаючись на те, що їй було відмовлено у продовженні строку звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини та з урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами

АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, встановивши, що за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали заповіти, якими заповіли все своє майно сину ОСОБА_4 , та з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів того, що позивач фактично прийняла спадщину, виходив із того, що відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно, у зв`язку із чим вважав, що в позові має бути відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 ,подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У липні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення апеляційного суду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 та

ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 , після смерті яких відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок

АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали заповіти від 26 січня 1994 року та

13 лютого 2003 року, якими заповіли все своє майно сину ОСОБА_4 .

Рішеннями Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 серпня 2014 року та 21 жовтня 2015 року, залишеними без змін ухвалами Апеляційного суду Закарпатської області від 07 листопада 2014 року та 02 березня 2016 року, відмовлено у задоволенні позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про надання додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки проживала у спірному житловому будинку, користувалась ним та сплачувала комунальні послуги.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини другої статті 59 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року),встановивши, що за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали заповіти, якими заповіли все своє майно сину ОСОБА_4 , та з урахуванням відсутності належних та допустимих доказів того, що позивач фактично прийняла спадщину, обґрунтовано вважав, що відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

В. П. Курило