Справа № 210/1995/19
Провадження № 2/210/1334/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" липня 2019 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної платні і середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної платні і середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно наказу №305-к від 22.08.2014 р.позивача було прийнято на роботу на посаду каменяра четвертого розряду до приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд».

18 серпня 2017 року позивач звільнився з вищевказаної роботи згідно наказу №149-к.

Згідно довідки, наданої відповідачем на момент звільнення, відповідач заборгував позивачеві заробітну плату в сумі 5830, 00 грн. але виплатити її по цей час відмовляється, посилаючись на відсутність коштів.

Таким чином, з моменту звільнення позивача по цей час сума боргу відповідача перед ОСОБА_1 складає: з 18 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року(94 робочих дня), з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року(248 робочих днів), з 1 січня 2019 року по 15 квітня 2019 року (71 робочий день), в цілому заборгованість по виплаті заробітної плати з 18 серпня 2017 року по 15 квітня 2019 року складає 413 робочих днів.

Позивач вважає дії відповідача не законними.

Зазначає, що на день пред`явлення позову до суду сума середньоденного заробітку складала 223,20 грн., яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь ОСОБА_1 за час затримки розрахунку.

Таж вказує, що згідно вищевказаного наказу від 18 серпня 2017 року за №149-к про звільнення позивача, відповідач зобов`язаний сплатити за 413 робочих днів (період з 18 серпня 2017 року по 15 квітня 2019 року) з моменту звільнення 92181,60 грн., виходячи з розрахунку 413 (кількість робочих днів) х 223, 20 грн. (розмір середньоденної заробітної плати) = 92181,60 грн. В цілому сума боргу відповідача перед ОСОБА_1 по заробітній платі складає 98011 грн. 60 коп.

Просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але невиплачену заробітну платню в сумі 5830 грн. 00 коп., заборгованість невиплаченої заробітної плати за період з 18 серпня 2017 року по 15 квітня 2019 року(413 робочих днів) в розмірі 92181 грн. 60 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 980 грн. 50 коп.

Ухвалою суду від 18.04.2019 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Так, представник відповідача ПАТ «Криворіжіндустрбуд» отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, що вбачається з повідомленнявід 07.06.2019 р. з відміткою про вручення 23.05.2019 р., відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надавсуду відзив на позовну заяву.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача ПАТ «Криворіжіндустрбуд» з 22.08.2014 року по 18.08.2017 року, звільнений з посади каменяра четвертого розряду з 18.08.2018 року за власним бажанням, відповідно до ч. 3 ст.38 КЗпП України (Трудова книжка серії НОМЕР_1 , запис № 9 від 18.08.2017 року.

Як вбачається з довідки від 12.07.2018 р. за № 403 виданої ПАТ «КРИВОРІЖІНДУСТРБУД», розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 на момент звільнення складає 223 грн. 20 коп. виходячи з розрахунку: червень 2017 р. 6 робочих днів - 1080 грн. 00 коп.;и липень 2017 р. 1 робочих днів - 4750 грн. 00 коп. Всього 25 робочих днів - 5 830 грн. 00 коп.

Відповідно довідки від 12.07.2018 р. за №404 виданої ПАТ «КРИВОРІЖІНДУСТРБУД», заборгованість по розрахунку з заробітної плати перед ОСОБА_1 станом на 20 червня 2018 р. становить: 6 130 грн. 79 коп., яка складається з: липень 2017 р. - 1711 грн.79 коп.; серпень 2017 р. - 4419 грн. 05 коп.

Проте, на сьогоднішній день заборгованість позивачу відповідачем по заробітній платі не була виплачена.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах, позивач обіймав посаду каменяра 4 розряду та був звільнений за власним бажанням у відповідності до ст.. 38 КЗпП України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ст.. 1 ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Так, відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець.

Доказів щодо виплати позивачу нарахованої, але не виплаченої заробітної плати відповідачем не надано.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-76 цс 14, в постанові від 3 липня 2013 р. у справі № 6-64цс13, в постанові від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39цс11, в постанові від 21 листопада 2011 р. у справі № 6-60цс11.

Згідно довідки ПАТ «Криворіжіндустрбуд» від 12.07.2018 № 403 середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_1 за останні два місяці роботи складає 223грн.20 коп.

Вищевказану довідку суд визнає належним та допустимим доказом, з врахуванням наступного.

Так, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

Згідно п.8 Порядку розрахунку середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відтак, суд, приймаючи до уваги довідку № 403 від 12.07.2018 р. про середньоденну заробітну плату позивача ОСОБА_1 , яка складає 223,20 грн., стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні, а у зв`язку з тим, що він не проведений відповідачем й до розгляду справи, то суд розраховує по день постановлення рішення, оскільки роботодавець не довів відсутність в цьому своєї вини.

З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звільнилася 18.08.2017 року.

При цьому, кількість робочих днів, за якими затримано проведення повного розрахунку при звільненні: з 18.08.2017 р. - 15.04.2019 р. (по день подачі позову до суду) складає 413 днів., отже середній заробіток 223, 20 грн. * 413 дні = 92181,60 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати, то суд виходить із наступного.

Згідно з Наказом №149-к від 18.08.2017 року ОСОБА_1 звільнено з ПАТ «Криворіжіндустрбуд» 18.08.2017 року за власним бажанням - ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Так, судом встановлено, що на день звільнення позивача ОСОБА_1 , у відповідача ПАТ «Криворіжіндустрбуд» існувала заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати у 6130 грн. 79 коп. З урахуванням сплати заробітної плати з 18.08.2017 р. 223 грн. 20 коп., на день звернення до суду із позовною заявою, заборгованість по виплаті заробітної плати становить у розмірі 92181,60 коп.,що підтверджується довідкою від 12.07.2018 р. за № 404 виданою підприємством відповідача.

На підставі п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що з письмових матеріалів справи встановлена заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 6130,79 грн., відповідачем не надано жодних відомостей щодо погашення вказаної заборгованості, суд доходить до висновку, що саме встановлений розмір необхідно враховувати при ухвалені рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно абз.1 п.36 Постанови № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачем по справі було сплачено судовий збір в сумі 980, 50 грн. які він просить стягнути з відповідача на його користь, суд керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача - ПАТ «Криворіжіндустрбуд» на користь позивача судовий збір у розмірі 980,50 грн.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 47, 94, 115-117 Кодексу законів про працю України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, ст.ст. 3, 4, 12, 76-81, 89,141, 247, 274-279, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної платні і середнього заробітку за час затримки розрахунку, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» (, 50051, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 10) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 5830 (п`ять тисяч вісімсот тридцять) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» (, 50051, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 10) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), заборгованість невиплаченої заробітної плати за період з 18 серпня 2017 року по 15 квітня 2019 року (413 робочих днів) в розмірі 92181 (дев`яносто дві тисячі сто вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» (, 50051, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 10) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ), судовий збір в розмірі 980 грн. (дев`ятсот вісімдесят) грн. 50 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення по заробітній платі у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н. А. Літвіненко