КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8804/2019 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліки Василівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ректайм», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності,

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В., треті особи: ТОВ «Ректайм», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності.

В ході розгляду справи, представник позивача подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: нежиле приміщення АДРЕСА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яку мотивував тим, що не накладення арешту на нерухоме майно може привести до того, що ОСОБА_1 відчужить іпотечне майно третім особам, оскільки станом на сьогодні розглядається три позовні заяви ОСОБА_1 про визнання дій державної виконавчої служби, ДП «Сетам» неправомірними та зобов`язати вчинити дії, а саме: справа №806/1540/18, справа №806/2067/18, №295/1893/18.

Не накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення АДРЕСА_3 призведе до неможливості у подальшому виконання рішення Господарського суду м. Києва від 19 липня 2016 року, яким позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» задоволено.

Заявник вважає, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим та співмірним заявленим вимогам.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року, відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, АТ «УкрСиббанк» через представника подало апеляційну скаргу, в якій посилалося на її незаконність, необґрунтованість, постановлену з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що в заяві про забезпечення позову АТ «УкрСиббанк» було надано докази та пояснення, а саме договору іпотеки, які підтверджують що майно перебуває в іпотеці Банку.

Окрім того, АТ «УкрСиббанк» надано обґрунтування щодо загрози невиконання рішення суду в майбутньому, а саме: Не накладення арешту на нерухоме майно може привести до того, що ОСОБА_1 відчужить іпотечне майно третім особам, оскільки станом на сьогодні розглядається три позовні заяви ОСОБА_1 про визнання дій державної виконавчої служби та ДП «Сетам» неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Зазначає, що АТ «УкрСиббанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В., третіх осіб ТОВ «Ректайм», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06 грудня 2017 року та скасування запису про державну реєстрацію.

Зі змісту позовних вимог та наданих АТ «УкрСиббанк» доказів, вбачається що між сторонами існує реальний спір, предметом якого є нерухоме майно, що перебуває в іпотеці Банку, а саме: нежиле приміщення АДРЕСА_2, однак суд першої інстанції не надав їм належної оцінки.

Просило скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким заяву АТ «УкрСиббанк» про забезпечення позову шляхом накладення арешту - задовольнити.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 через представника подала відзив, який обґрунтовувала тим, що ПАТ «УкрСиббанк» просило накласти арешт на нерухоме майно в якості забезпечення його позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу №2933 від 06 грудня 2017 року Ѕ частини нежитлових приміщень №69 (літ. А), укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , скасування державної реєстрації права власності та поновлення запису про обтяження нерухомого майна.

В даній справі ПАТ «УкрСиббанк» оспорює договір купівлі-продажу нерухомого майна, стороною якого він не являється, тобто не може претендувати на отримання майна у власність у випадку задоволення позовних вимог про недійсність правочину.

Крім того, позивач у справі не заявляв вимог про витребування майна, яке є предметом оспорюваного правочину, у свою власність.

Отже, вжиття заходу забезпечення позову у вигляді арешту на майно, про який просить позивач, є неспівмірним вимогам, які заявлені позивачем та не може призвести до захисту прав позивача.

Просила, апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником АТ «УкрСиббанк» не надано доказів належності вищевказаного майна на праві власності особі, як то фізичній чи юридичній, що у разі задоволення заяви може призвести до порушення прав третіх осіб.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За умовами п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки утруднення виконання рішення Господарського суду м. Києва від 19.07.2016 р., яким позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» задоволено не є належним обґрунтуванням вимоги про накладення арешту на нерухоме майно у справі, що розглядається Шевченківським районним судом м. Києва, так як порядок виконання рішень судів встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Крім цього, в даній справі ПАТ «УкрСиббанк» оспорює договір купівлі-продажу нерухомого майна, стороною якого він не являється, а також позивачем не заявлені вимоги про витребування майна.

Вжиття заходу забезпечення позову у вигляді арешту на майно, про який просив позивач є неспівмірним вимогам, які заявлені позивачем, не призведе до захисту прав позивача, оскільки останній не має відношення до власності на майно, що є предметом оспорюваного ним правочину.

Також, нежиле приміщення про застосування арешту відносно якого було заявлене клопотання не належить відповідачу у справі ОСОБА_1 , а належить на праві власності ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №167714991 від 23 травня 2019 року. Вимоги до власника майна позивачем не пред`явлені.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 04 липня 2019 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

С.О. Журба