ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1381/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Чебан О.М.

за участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/20945/18 за апеляційною скаргою Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2019 року у складі судді Козак О.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення своїх позовних вимог просив поновити його на посаді комерційного директора Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» та стягнути з відповідача на його користь 37 857,18 грн. середнього заробітку за вимушений прогул, за весь час такого прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що з 07 липня 2006 року він був прийнятий на роботу в Колективне підприємство «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів», на посаду майстра виробництва, а з 01 березня 2016 року займав посаду комерційного директора. В період з 01 квітня 2013 року по 27 березня 2018 року він виконував обов`язки голови профспілкового комітету КП "Хмельницький КБМ", що підтверджується протоколом засідання профспілкового комітету №1 від 01 березня 2013 року та протоколом Загальних зборів трудового колективу № 2 від 27 березня 2018 року. Також позивач вказував, що 27 березня 2018 року проводились вибори директора Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів», на яких він був висунутий в якості претендента на вказану посаду, однак згідно голосування перемогу отримав діючий директор ОСОБА_2 , проте після виборів директор підприємства почав неприязно ставитись до нього, але будь-яких нарікань на виконання ним посадових обов`язків не було, тому директор вирішив звільнити його шляхом скорочення займаної ним посади. В зв`язку з чим, 31 травня 2018 року директором КП «Хмельницький КБМ» було винесено два накази за №№ 94 і 95. Згідно наказу № 94 його було незаконно, без його погодження, призначено на посаду начальника відділу технічного контролю, а відповідно до наказу № 95, затверджено новий штатний розпис, згідно з яким виведено посаду комерційного директора, яку він займав.

Позивач посилався, що наказом директора №123-к від 02 серпня 2018 року його звільнено з займаної посади "директор комерційний" згідно п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним і таким, що порушує його право на працю, оскільки його не було попереджено про можливе звільнення у зв`язку з скороченням посади, крім того, роботодавцем не було дотримання ст. 49-2 КЗпП України, оскільки профспілковий комітет не надав згоди ні на його переведення, ні на його звільнення, що підтверджується протоколом № 3 засідання профспілкового комітету від 16 липня 2018 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2019 року позов задоволено, поновлено ОСОБА_1 на посаді комерційного директора КП «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів», стягнуто з КП «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 37857,18 грн. (сума визначена без відрахування податків та інших обов`язкових платежів) та 1409 грн. 60 коп. судового збору.

КП «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» не погодилося з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим. Апелянт вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1 отримав копію наказу про звільнення 07 серпня 2018 року і в цей же день він дізнався про порушення свого права, трудова книжка ним отримана 08 серпня 2018 року, тобто позовна заява мала бути подана в місячний строк, а позивач звернувся до суду з позовом лише 10 вересня 2018 року.

Тому, КП «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» просило скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом правильно встановлено, що з 07 липня 2007 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу та призначений на посаду майстра виробництва Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів».

01 березня 2016 року ОСОБА_1 було призначено на посаду комерційного директора Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів».

Наказом директора Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» № 95 від 31 травня 2018 року було затверджено штатний розпис підприємства в новій редакції, який почав діяти з 01 червня 2018 року, за яким з штатного розпису виведено посаду 1.2 директор комерційний.

18 червня 2018 року ОСОБА_1 Колективним підприємством «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» було направлено повідомлення про виведення посади комерційного директора зі штатного розпису підприємства у зв`язку із скороченням його посади та запропоновано на вибір посади: начальника відділу збуту; начальника відділу технічного контролю; начальника виробничо-технічного відділу. Проте, від ознайомлення з даним повідомленням від 18 червня 2018 року ОСОБА_1 відмовився, про що було складено відповідний акт від 02 липня 2018 року.

При цьому на засіданні профспілкового комітету Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» 16 липня 2018 року було розглянуто питання щодо скорочення посади комерційного директора ОСОБА_1 і можливе подальше його звільнення. Згідно протоколу №3 засідання профспілкового комітету, профспілковий комітет не надав згоди на скорочення посади комерційного директора на підприємстві.

Наказом директора Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» №123-к від 02 серпня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з посади комерційного директора підприємства з 08 серпня 2018 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. Копія наказу була отримана ОСОБА_1 07 серпня 2018 року, а трудова книжка 08 серпня 2018 року.

Вказані обставини визнаються та не оспорюються сторонами.

Оскаржуваним рішенням було встановлено, що звільнення позивача з роботи було проведено з порушенням норм ст.ст. 40, 43, 49-2, 252 КЗпП, ст. 41 Закону України «Про професійні профспілки».

Однак в апеляційній скарзі апелянтом не оскаржується рішення суду в частині визнання незаконним звільнення позивача з роботи з підстав порушення роботодавцем норм ст.ст. 40, 43, 49-2, 252 КЗпП, ст. 41 Закону України «Про професійні профспілки, а тому апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦУПК України перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду для захисту свого права.

У відповідності до ст. 232 КЗпП безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Статтею 233 КЗпП визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як вбачається з матеріалів справи наказ про звільнення з роботи з 08 серпня 2018 року позивач отримав 07 серпня 2018 року, тому саме з цього дня він дізнався про порушення свого права щодо його неправомірного звільнення з роботи.

Отже у відповідності до норм ст. 253 Цивільного кодексу України початок перебігу місячного строку звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП, почався на наступний день після 07 серпня 2018 року, а саме з 08 серпня 2018 року.

Останнім днем даного строку як це передбачено ст. 254 Цивільного кодексу України є 8 вересня 2018 року, яке припадає на неробочий вихідний день суботу.

З позовом до суду позивач звернувся 10 вересня 2018 року, тобто в перший робочий день після закінчення місячного строку, який обраховується з 08 серпня 2018 року у відповідності до вимог ст. 254 Цивільного кодексу України

Таким чином з урахуванням вимог ст.ст. 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу, передбаченого ст. 233 КЗпП строку звернення до суду, колегія суддів вважає, що позивачем не пропущений даний місячний строк звернення до суду і дотримано вимоги трудового і цивільного законодавства щодо строку звернення до суду для захисту свого порушеного права.

З цих підстав доводи апеляційної скарги, що позивачем пропущено, передбачений ст. 233 КЗпП, місячний строк звернення до суду, останнім днем строку є 07 вересня 2018 року, а позов поданий 10 вересня 2018 року слід відхилити, як такі, що суперечать встановленим судом обставинам справи та нормам трудового і цивільного законодавства.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Колективного підприємства «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова