Провадження № 2/522/1251/19
10 липня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів.
Вимоги обґрунтовані тим що 17 квітня 2018 року між позивачем та ОСОБА_2 , у простій письмовій формі, був укладений договір купівлі-продажу електричного генератору, відповідно до якого відповідач зобов`язався створити та передати йому товар в строк до 15 жовтня 2018 року, а він зобов`язався передати відповідачу грошові кошти у розмірі 2000 доларів США.
З метою забезпечення зобов`язань, позивач передав відповідачу , а той отримав за рахунок належних по договору відчуження платежів кошти у розмірі 1200 доларів США, про що свідчать розписки, які відповідач написав власноруч на копії свого паспорту.
Але у строк, передбачений договором, тобто до 15 жовтня 2018 року відповідач зобов`язання не виконав, і товар позивачу не передав.
15 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача. з вимогою передати йому товар, або повернути гроші, але останній відмовив позивачу в задоволенні його вимог, посилаючись на неможливість зробити генератор, а також на відсутність грошевих коштів.
19 жовтня 2018 року, з метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією в якій запропонував йому добровільно повернути грошові кошти у розмірі 1200 доларів США, або передати товар, але відповіді не отримав.
Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, надав заяву про провадження судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався належним чином, поштове повідомлення повернулося з зазначенням «за закінченням терміну зберігання». В силу вимог ч.7 ст.128 та ч.10 ст.130 ЦПК України та неповідомлення Відповідачем адреси фактичного місцезнаходження, суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутності Відповідача.
Зі згоди Позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що 17 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у простій письмовій формі, був укладений договір купівлі-продажу електричного генератору, відповідно до якого відповідач зобов`язався створити та передати йому товар в строк до 15 жовтня 2018 року, а він зобов`язався передати відповідачу грошові кошти у розмірі 2000 доларів США.
З метою забезпечення зобов`язань, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 , а той отримав за рахунок належних по договору відчуження платежів кошти у розмірі 1200 доларів США, про що свідчать розписки, які відповідач написав власноруч на копії свого паспорту.
Але у строк, передбачений договором ОСОБА_2 зобов`язання не виконав, і товар ОСОБА_1 не передав.
15 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою передати йому товар, або повернути гроші, але останній відмовив ОСОБА_1 в задоволенні його вимог, посилаючись на неможливість зробити генератор, а також на відсутність грошевих коштів.
19 жовтня 2018 року, з метою досудового врегулювання спору, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з претензією в якій запропонував тому добровільно повернути грошові кошти у розмірі 1200 доларів США, або передати товар, але відповіді не отримав.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Разом з тим, відповідно до ст. ст. 526,629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
За змістом укладеного між сторонами договору сторони зобов`язались виконати обов`язки до 15 жовтня 2018 року.
Але ОСОБА_2 до вказаного часу свої зобов`язання не виконував, на вимоги ОСОБА_1 передати товар, або повернути кошті відповідає відмовою.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказані обставини у своїй сукупності свідчать про ухилення відповідача від виконання умов договору від 17.10.2018 року.
Статтею 651 ЦК України встановлено, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).
Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою.
Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.
В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
Зазначене узгоджується із Правовою позицією постанови Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-75цс13.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимогу про розірвання попереднього договору слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке виникає на підставі договорів купівлі-продажу.
Оскільки між сторонами у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу, грошові кошти, передані позивачем відповідачеві слід вважати завдатком.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
Так, відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
З приписів ч. 2 ст.1214 ЦК України, випливає, що норми ст.1212ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошових коштів.
19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з письмовою вимогою повернути гроші або передати товар, але відповіді не отримав.
В порушення зазначених норм закону відповідач на час розгляду справи добровільно не повернув позивачу безпідставно набуті ним грошові кошти. Враховуючи те, що зобов`язання між позивачем і відповідачем за договором купівлі-продажу на день розгляду справи є невиконаним через винну поведінку відповідача, суд вважає, що грошові кошти в сумі 1200 дол. США, сплачені позивачем на користь відповідачів в якості завдатку за договором купівлі-продажу, є такими, що набуті без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу. Крім того грошові кошти, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України, як додаткова сплата у розмірі завдатка, тобто ще 1200 доларів США,. також підлягають стягненню на користь позивача.
За змістом ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.
Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Тобто, гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України, допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Відтак Відповідач в силу закону зобов`язаний повернути Позивачу суму завдатку в гривні, за офіційним курсом долару США, встановленим Національним банком України на момент повернення завдатку або його частини.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на Відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 273,279,280, 281,282,284, 354-355 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів - задовольнити.
Договір купівлі-продажу від 17 квітня 2018 року укладений в простій письмовій формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Стягнути зі ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя