П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Царюк Л.М. із секретарем судового засідання Біляєвою В.М., за участю позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Тітух І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 червня 2019 року, ухвалену в приміщенні того ж суду у складі судді Висоцької Г.А., по справі № 473/2005/19, провадження № 22-ц/812/1286/19, за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборність-19», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державний реєстратор виконавчого комітету Вознесенської міської ради Бойко Ірина Іванівна про визнання недійсним рішення установчих зборів та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборність-19» ( далі ОСББ), в якому просить визнати недійсним рішення установчих зборів ОСББ від 14.05.2017року, яке оформлене у вигляді протоколу № 1 установчих зборів ОСББ, розташованого по вул. Соборності № 19 в м. Вознесенську Миколаївської області та скасувати державну реєстрацію від 19.05.2017року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, номер запису 0002017, відповідача. Посилався на те, що при створенні ОСББ не було дотримано вимоги щодо порядку проведення установчих зборів та вимог щодо прийняття рішення про створення ОСББ. Обґрунтовуючи, в чому полягає його інтерес щодо заявленого позову, зазначав, що відповідач у листопаді 2017 року отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будинок, де утворено ОСББ, і прилеглої території, у власність. Такий же дозвіл отримало КП «Єдність», яке обслуговує будинок, в якому розташована належна йому на праві власності квартира, а також 1/6 частка сараю та 1/12 частка вбиральні (а.с. 2-5).

07.06.2019 року представником відповідача Чередніченко І.Б. подано клопотання про закриття провадження по даній справі через її невідповідність вимогам предметної підсудності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України з урахуванням практики Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.09.2018 року за № 813/6286/15, даний спір відноситься до компетенції господарського суду (а.с. 38-40).

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 червня 2019 року закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборність-19» про визнання недійсним рішення установчих зборів та скасування державної реєстрації на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Закриваючи провадження у справі, суд зазначив, що даний спір стосується припинення діяльності юридичної особи, а спір про відміну державної реєстрації юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливість мати господарські права та обов`язки) і він не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, а тому є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності конкретної юридичної особи - ОСББ «Соборність -19» (а.с. 58).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , повторює аргументи позовної заяви та вважає, що спір, який виник, не є спором, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про захист відповідного порушеного права чи інтересу, і його розгляд має відбуватися в порядку цивільного судочинства. Просить ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження по справі скасувати та направити справу для продовження розгляду (а.с. 62-66).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвали суду залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача, належно повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Суд першої інстанції закрив провадження в справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, виходячи з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та належить до юрисдикції господарських судів.

Підстави для закриття провадження в справі визначені ст. 255 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження в справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає з`ясуванню чи належить справа до юрисдикції суду загальної юрисдикції згідно з ст. 19 ЦПК України. Відповідно, підставою для закриття провадження в справі згідно з вказаною нормою, є віднесення розгляду справи в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Водночас при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у чинній редакції юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами пункту 3 частини першої статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Як вбачається з матеріалів справи та позовних вимог, ОСОБА_1 є мешканцем будинку та власником квартири в будинку, який увійшов до новоствореного та зареєстрованого КП «Єдність». В листопаді 2017 року утворене ОСББ «Соборності -19» отримало дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки під багатоквартирним будинком і прилеглої території у власність. Такий же дозвіл отримало і КП «Єдність», але тільки для оформлення землі в постійне користування багатоквартирного будинку по вул. Ксеніївській, 2 . ОСОБА_1 вважає, що неправомірне створення ОСББ «Соборності-19», яке потягло за собою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під двоквартирним будинком №19 по вул. Соборності і прилеглої території у власність, є порушенням його прав та інтересів.

Отже, спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 - мешканцем будинку, що увійшов до утвореного та зареєстрованого КП «Єдність», та новоствореним ОСББ «Соборності-19» і державним реєстратором щодо державної реєстрації юридичної особи - ОСББ «Соборності-19».

За таких обставин цей спір стосується приватного інтересу, а саме: права ОСОБА_1 як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на думку ОСОБА_1 , державним реєстратором Управління державної реєстрації при реєстрації юридичної особи - ОСББ «Соборності -19».

Викладені у апеляційній скарзі доводи щодо помилковості висновку суду першої інстанції не підтвердилися під час перегляду справи апеляційним судом.

Отже, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, вірно зазначив, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Спір про відміну державної реєстрації юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності та господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки). Цей спір не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а є спором про абстрактну можливість брати участь у конкретних правовідносинах.

При цьому процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору.

Велика Палата Верховного Суду постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15, заповнюючи цю прогалину закону, зазначила, що подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи ) пункт 3 частини першої статті 1 статті 20 ГПК), а тому повинні розглядатись за правилами господарського судочинства. Таку ж позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 462/2646/17, провадження 11-1272апп18.

Отже, цей спір має вирішуватися за правилами ГПК незалежно від суб`єктного складу, за місцезнаходженням юридичної особи (частина шоста статті 30 ГПК)

За такого ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права відповідно до положень частини першої статті 375 ЦПК України слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді Н.В. Самчишина

Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 26 липня 2019 року