Номер провадження: 22-ц/813/4999/19
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

за участю секретаря Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року про забезпечення позову у складі судді Огренич І.В.,

встановив:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування, визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, визнання недійними та скасування запису та рішення державного реєстратора, визнання права власності.

13 березня 2019 року представник позивача - адвокат Левіт В.С. надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд застосувати заходи забезпечення позову: накласти арешт на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а також заборони його відчуження та вчинення будь-якими реєстраторами будь-яких реєстраційних дій стосовно вказаного будинку; накласти арешт на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , а також заборони його відчуження та вчинення будь-якими реєстраторами будь-яких реєстраційних дій стосовно вказаного будинку; заборонити Одеській міській раді, Управлінню архітектури та містобудування Одеської міської ради, Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області, Управлінню земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради приймати рішення щодо оформлення за будь-якими особами права власності, погодження, надання дозволу на оформлення щодо земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити Одеській міській раді, Управлінню архітектури та містобудування Одеської міської ради, Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області, Управлінню земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради приймати рішення щодо оформлення за будь-якими особами права власності, погодження, надання дозволу на оформлення щодо земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні роботи на території, що складається з будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , а також будь-яким чином змінювати, перебудовувати та переобладнувати вказані будинки; заборонити Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надавати дозволи на виконання будівельних робіт та декларацій про готовність до експлуатації відносно будівель розташованих на території, що складається з будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення по справі у випадку задоволення позовних вимог та накладення арешту забезпечить виконання майнових вимог позивача у разі задоволення позову. При цьому посилався на докази, що містяться в матеріалах справи, які підтверджують дії, спрямовані на зміни та перетворення спірного домоволодіння та його подальше відчуження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року заяву представника позивача - адвоката Левіта В.С. про забезпечення позову, задоволено частково.

Накладено арешт на 171/400 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , які належать відповідачу ОСОБА_4 до розгляду справи по суті.

Накладено арешт на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , який належить відповідачці ОСОБА_3 до розгляду справи по суті.

В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Зазначену ухвалу суду оскаржують в апеляційному порядку ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що вимоги позивача по справі носять необґрунтований та безпідставний характер. Суд першої інстанції не пересвідчився, що дійсно існує реальна загроза невиконання рішення суду. Крім того, апелянт зазначає, що суд не визначився щодо співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, оскільки суттєво обмежує її право користування майном. Також судом першої інстанції не вирішено питання про застосування зустрічного забезпечення.

В скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та ухвалення постанови про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано доводами, тотожними з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 . Також посилається на не вирішення судом питання зустрічного забезпечення позову та зазначає, що оскільки ОСОБА_1 знаходиться в скрутному матеріальному стані, арешт нерухомого майна може призвести до матеріальних втрат апелянта, позивач не буде спроможним їх компенсувати в разі відмови у задоволенні позову.

На апеляційну скаргу ОСОБА_3 подано відгук, яким вона підтримує доводи апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Левіта В.С. надійшла заява №22-15364/19 від 23.07.2019 року про відкладення розгляду справи.

Від представника ОСОБА_3 - адвоката Дубровської Г.В. надійшла заява №22ц-12686/19 від 20.06.2019 року про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням за межами України на дату судового засідання.

Розглянувши дані заяви апеляційний суд дійшов до висновку про їх необґрунтованість та безпідставність, спрямовані на безпідставне затягування і перешкоджання розгляду справи, виходячи з наступного.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Левіт В.С. до клопотання про відкладення справи не надано жодного доказу, підтверджуючого його зайнятість в іншій справі. До заяви додано копію ордеру та витягу з угоди на представництво ОСОБА_1 .

Представником ОСОБА_3 - адвокатом Дубровською Г.В. до її клопотання не надано жодного належного та допустимого доказу.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З цих підстав колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час і місце розгляду справи, неявка яких до суду визнана судом неповажною.

При цьому колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивач та його представник зазначили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення по справі у випадку задоволення позовних вимогзловживаючи відсутністю судової заборони, протиправно, вже під час перебування вказаної справи у провадженні суду, здійснюють дії щодо зміни та перетворення спірного будинку та його подальше відчуження, та накладення арешту забезпечить виконання майнових вимог позивача у разі задоволення позову.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що предметом спору є визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтва про спадщину за законом та за заповітом недійсними та скасування свідоцтва про спадщину за законом та за заповітом, визнання права власності щодо частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Таким чином, майно щодо якого оскаржуваною ухвалою суду застосовано заходи забезпечення позову, є предметом позову. Тому доводи апеляційної скарги щодо безпідставності застосованих заходів є необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звернувшись до суду з письмовою заявою, в якій, у відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України, зазначив, який саме захід забезпечення позову необхідно застосувати з обґрунтуванням його необхідності (а.с.18-22).

Відповідно до статей 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п .4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, якщо позов ОСОБА_1 буде задоволений, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про застосування заходів забезпечення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції не пересвідчився, що дійсно між сторонами виник спір, чи існує реальна загроза невиконання рішення суду, а вимоги позивача по справі носять безпідставний характер є необґрунтованими, оскільки до заяви додані правовстановлюючі документи саме на той об`єкт нерухомого майна, який є предметом позову, у зв`язку з чим відповідач має реальну можливість здійснити відчуження вказаної квартири на користь інших осіб, що значно ускладнить, або взагалі зробить неможливим виконання рішення в разі задоволення позову.

Посилання апелянтів на не вирішення судом першої інстанції питання щодо застосування зустрічного забезпечення є безпідставним, оскільки питання щодо застосування зустрічного забезпечення у заяві позивачем було висвітлено, проте суд задовольнив заяву частково, а саме, виходив з того, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.Застосування зустрічного забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

Доводи апеляційних скарг як на підставу скасування ухвали про те, що ОСОБА_1 не спроможний виконати зустрічне забезпечення позову, є недоведеними, матеріали справи не містять та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги про порушення прав відповідачів є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст Постанови складено 24.07.2019 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець