Справа № 215/3936/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Науменко Я.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

З метою забезпечення позову позивач 25.07.2019 р. подав заяву, яка відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, і в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення здійснення виконавчих дій на підставі виконавчого документа №215/4198/15-ц від 29.09.2015 року, виданого Тернівський районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з нього, ОСОБА_1 , аліментів у розмірі ј частини на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на адресу її матері ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості у розмірі 57481,15 грн., які сплачені у повному обсязі, та оскаржуються ним у судового порядку.

При цьому позивач посилається на те, що ним сплачувались щомісячно аліменти відповідачці ОСОБА_2 , про що державному виконавцю надавались квитанції про сплату аліментів згідно з середньою заробітною платою міста Кривого Рогу. Але відповідачка подала 21.05.2019 р. до державного виконавця заяву про те, що аліменти вона не отримувала у період із 04.08.2015 року по 01.06.2019 року. Державним виконавцем 06.06.2019 р. винесено постанову про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом позивача, тимчасове обмеження його у праві користування вогнепальною зброєю, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та тимчасове обмеження у праві полювання, накладено арешт на особові рахунки в банку до погашення заборгованості по сплаті аліментів, що становить на 01.06.2019 р. 57481,15 грн.. З зазначеною заборгованістю позивач не згоден, оскільки він платив аліменти у повному обсязі, про що мається довідка державного виконавця про відсутність заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, що стягуються з нього за виконавчим листом №215/4198/15-ц у розмірі ј частини на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на адресу її матері ОСОБА_2 .

Отже, на даний час існує судове рішення, що набрало законної сили, яке не скасовано та на підставі якого видано виконавчий лист, що знаходяться на виконанні у Тернівському відділі державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та при виконанні якого виникла заборгованість внаслідок несвоєчасного та неповного виконання.

Статтею 129-1 Конституції України та статтею 18 ЦПК України визначено принцип обов`язковості судових рішень, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача.

Згідно зі ст.ст.156, 158 ЦПК України зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями ч.1 ст.149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 2 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом буде суперечити змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Крім того, згідно з п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа можливе лише у випадку оскарження боржником такого виконавчого документа у судовому порядку.

Тобто такий вид забезпечення може бути застосований тільки для забезпечення позову при оскарженні виконавчого документа.

Проте у поданому позові предметом спору є звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, а не оскарження виконавчого листа №215/4198/15-ц від 29.09.2015, по якому проводиться стягнення аліментів. Доказів того, що виконавчий документ, на підставі якого здійснюється стягнення, оскаржується позивачем в судовому порядку, не подано.

Окрім того, у заяві про забезпечення позову взагалі не обґрунтовано яким чином невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити у майбутньому виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову необґрунтованими та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 та Тернівського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено 29.07.2019 р..

Суддя