Номер провадження 2/754/2265/19
21 червня 2019 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
секретаря судового засідання Шевчук М.В.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
третя особа ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_3 , про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 . у позивача ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5 , біологічним батьком якого є гр. Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав з позивачем разом в Королівстві Камбоджа та мав фактичні шлюбно-сімейні стосунки.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Враховуючи той факт, що на час народження дитини позивач перебувала в офіційному шлюбі з відповідачем, Посольство України у Соціалістичній Республіці В?єтнам здійснило реєстрацію народження дитини на підставі ст. 122 СК України та внесло відомості до актового запису № 4 інформацію про батька « ОСОБА_4 », як офіційного чоловіка позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.
З огляду на те, що відповідач не є біологічним батьком ОСОБА_5 , позивач просить задовільнити позовні вимоги шляхом виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини.
На виконання вимог ч. 2 ст. 138 СК України, ОСОБА_3 надав засвідчену Посольством Російської Федерації в Королівстві Камбоджа заяву від 06.08.2018 р. № 130 про визнання себе батьком ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Королівстві Камбоджа у ОСОБА_1 .
В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся за за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив.
За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав та визнав своє батьківство.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.04.2019 р. було призначено судово-генетичну експертизу.
Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого посольством України у Соціалістичній Республіці В`єтнам, м.Ханой серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.6).
Відповідно до висновку експерта №103-176-2019, яка була проведена в період з 20.05.2019р. по 07.06.2019р., Молекулярно-генетичним дослідження встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 складає величину не менш на 99,99%. Таким чином, згідно Hummel K at all "Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden" Stuttgart, 1971., біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 практично доведено.
Згідно заяви поданої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Російської Федерації, паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_2 , виданий відділом внутрішніх справ «Ярославський» м. Москви, 18.07.2001р., код підрозділу 772-106, останній визнав факт свого батьківства відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженою в Королівстві ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с. 7)
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Аналогічні положення містяться у статтях 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.
Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства.
Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство».
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування висновку експертизи суду не надано.
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підтвердженими висновком про біологічне батьківство № №103-176-2019, від 07.06.2019, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_3 , про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження - завольнити повністю.
Виключити запис про батьківство ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з актового запису №4 від 14 березня 2018 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного Посольством України у Соціалістичній Республіці В`єтнам в м. Ханой
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - в матеріалах справи відсутній, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 .

Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - відсутній в матеріалах справи, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 .

Повний текст вкладено 24.06.2019р.

Суддя