ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4291/19 Справа № 174/832/18 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А.А. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", про усунення порушення прав споживача, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона згідно з Договором № 4/10687 від 27.08.2010 року про надання населенню послуг з газопостачання, є споживачем природного газу для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску. Інших договорів по газопостачанню вона не підписувала і текст зміненого договору, з урахуванням Кодексу газопостачальних систем від 01.04.2016 року, їй на узгодження та підпис не надавався. 07.08.2018 року представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» при перевірці в її квартирі по АДРЕСА_1 лічильника газу марки RS/201 - 21р типу G 2,5 2016 року випуску, пломба № 30115771 , заводський № 5688738, завод - виробник «Самгаз», був складений Акт про порушення № 2300, в якому було вказано, що «... встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: відмова в доступі для демонтажу лічильника газу (ЗВТ) для проведення експертної повірки лічильника газу згідно з п.2 розділу XI», але це твердження не відповідає дійсності, оскільки ніякої відмови в доступі бригади АДГ для демонтажу лічильника з її боку не було, що підтверджено самим фактом вільного складання цього Акту № 2300 від 07.08.2018 року в квартирі її сім`ї. Складання та затвердження Акту № 2301 від 13.08.2018 року, в якому позначається вже «...підозра на втручання в роботу ПАГ ...» йде запис від руки, який не можливо прочитати і зрозуміти. Акт від 13.08.2018 року про порушення № 2301 не вказує, які порушення були виявлені з боку споживача газу, посилаючись на договірні обов`язки споживача, передбачені Договором № 4/10687 від 27.08.2010 року. В тексті Акту вказується, що «... Виявлено порушення згідно розділу XI гл. 2 п.1 п.п.3 та ХІ гл. 2 п.3 п.п.1 Кодексу газорозподільних систем...». 22.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 ., проведена комісія оператора ГРМ, якою визнано Акт про порушення № 2301 від 13.08.2018 року (несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ) на підставі розділу XI гл. 2, пп.3 КГРС, законним та обґрунтованим. Комісією представника ПАТ «Дніпропетровськгаз» не було встановлення факту порушення цілісності пломб на самому газовому лічильнику в час проведення перевірки саме 07.08.2018 року. Тому, позивач просила визнати незаконними: акт про порушення № 2300 від 07.08.2018 року, та Акт про порушення №2301 від 13.08.2018 року, складені представниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» при перевірці в її квартирі по АДРЕСА_1 ; рахунок на оплату збитків за необлікований об`єм природного газу від 22.08.2018 року, на суму 51756,92 грн., складений комісією газорозподільного підприємства ПАТ «Дніпропетровськгаз» з приводу несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ; визнати відповідача зобов`язаним відшкодувати їй витрати на правничу допомогу адвоката (надання роз`яснень з приводу дії Закону України «Про захист прав споживачів», участь в засіданні комісією газорозподільного підприємства ПАТ «Дніпропетровськгаз» з приводу несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ від 13.08.2018року, складання позовної заяви до відповідача про усунення порушення прав споживача та відшкодування моральної (немайнової) шкоди). Розмір цих витрат вона оцінює в 3000 (три тисячі) грн.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки ОСОБА_1 , яка долучена до матеріалів справи.

28 травня 2019 року представником АТ "Дніпропетровськгаз" в порядку, передбаченому положеннями ст.360 ЦПК України, подано відзив на апеляційну скаргу обгрунтований обранням ОСОБА_1 неналежного способу захисту свого права, оскільки фактичні обставини пов`язані із правомірністю нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в сумі 51756,92 грн. підлягають доведенню при пред`явлені ПАТ "Дніпропетровськгаз" позовних вимог про їх стягнення з ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення (ухвали) суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією її паспорту (а.с. 3).

Позивач є споживачем послуг ПАТ "Дніпропетровськгаз" з газопостачання за вказаною вище адресою.

07 серпня 2018 року представником ПАТ "Дніпропетровськгаз" складено акт №2300 про виявлення порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова в доступі для демонтажу лічильника газу (ЗВТ) для проведення експертної перевірки лічильника газу згідно з п. 2 розділу ХІ у зв`язку із розгерметизацією ПЛГ через перешкоду споживачів демонтажу ЗВТ та встановленню обмінного фонду бригадою АДГ (а.с. 13).

Представником відповідача 09 серпня 2018 року складено акт відключення газових приладів за причиною - відмова від зняття лічильника на позапланову перевірку. Акт підписано споживачем ОСОБА_1 без викладення в ньому заперечень (а.с. 14).

В акті №2301 від 13 серпня 2018 року зазначено про підозру щодо втручання в роботу лічильника газу за вказаною вище, виявлено подряпини на склі відлікового механізму (а.с. 15).

Згідно протоколу № 2301 від 13.08.2018 року, представниками відповідача за участю споживача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , демонтовано лічильник газу марки RS/2001-21р типу G-2,5 завод-виробник «Самгаз» зав. № 5688738 для направлення його на експертизу в лабораторію ПАТ «Дніпропетровськгаз», замість нього в присутності споживача встановлений інший побутовий газовий лічильник марки RS/2001-22р типу G-4 зав. № 4213557. Споживача ОСОБА_1 запрошено на 14.08.2018 року о 11.30 год. для проведення експертизи (а.с. 15).

Згідно акту №237 експертизи лічильника газу від 14 серпня 2018 року, комісія по експертизі ПГЛ Кам`янського відділення ПАТ "Дніпропетровськгаз" прийшла до висновку, що лічильник визнано непридатним для комерційного обліку газу згідно з п.1.3. та п. 6.4.1. Р50-071-98 з вини споживача. Виявлено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу з метою заниження його показників. Споживач повідомлений про додаткові нарахування згідно висновків даного акту. Лічильник запаковано в поліетиленовий пакет, який опломбовано охоронною пломбою №с44931744 та видано споживачу на руки. ОСОБА_1 від підпису в акті відмовилась та зазначила, що не згодна з висновками комісії, оскльіки пломби були цілими і неушкодженими і зняті робітниками Кам`янського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» (а.с. 17).

За результатами повірки складено довідку за № 30-0/1386 від 14.08.2018 року в якій зазначено, що засіб вимірювальної техніки Самгаз RS/2001-21Р G-2,5 зав. № 5688738 не відповідає вимогам Р 50-071-98 «Лічильники газу побутові. Методи та засоби повірки». Підстави для визнання ЗВТ непридатним: акт експертизи № 237 від 14.08.2018 року (а.с. 16).

Актом (о/р) № від 14 серпня 2018 року повернуто споживачу ОСОБА_1 засіб вимірювальної техніки зав. №5688738 марки RS/2001-21Р, типорозмір G-2,5, 2016 року випуску (а.с. 16).

ПАТ «Дніпропетровськгаз» на адресу ОСОБА_1 направлено рахунок на оплату збитків від 22 серпня 2018 року, складений комісією газорозподільного підприємства на підставі акту про порушення від 13 серпня 2018 року № 2301 з приводу виявлених порушень несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, проведено розрахунок об`єму та обсягу природного газу і його вартості, завданих порушенням споживача, що становить 51756,92 грн. (8).

Відповідо до положень ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

При цьому відсутність договору не є підставою не сплачувати за надані послуги (ст. 11 ЦК України), що підтверджено обов`язковою для судів правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 30 жовтня 2013 року № 6-59 цс 13.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ належної якості у кількості та порядку. Передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленим стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та регулюється в установленому порядку.

Крім того, відносини між газопостачальними організаціями та громадянами - споживачами газу регламентуються «Правилами постачання природного газу», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 2496 та Кодексом газорозподільних систем, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу» фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви - приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831.

Разом з тим, типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є договором публічним та договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього Договору.

Згідно з пунктом 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем (далі-Кодекс), фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до п.п.3 п.1 гл. 2 розділу 11 Кодексу, до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши здійснення позивачем порушення, яке полягає в несанкційованому втручанні в роботу лічильника газу з метою заниження його показників, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи ОСОБА_1 про невиконання відповідачем обов`язків із укладання з нею договору у письмовій формі - є безпідставними, оскільки позивач визнає факт користування послугами відповідача та укладення з відповідачем у 2010 році у простій письмовій формі договору про надання населенню послуг з газопостачання (а.с. 10 - 12), що не виключає поширення на спірні правовідносини, які виникла у 2018 році, положень, зокрема, Кодексу газорозподільних систем, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України

06 листопада 2015 р. за №1379/27824 та набрав чинності 27.11.2015 року. Крім того, позивач та відповідач визнають, що позивач періодично вносила плату відповідачу за користування його послугами.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що представником відповідача не конкретизовано які саме порушення виявлені з боку споживача газу та не встановлено факту порушення цілісності пломб на газовому лічильнику, - колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки актом експертизи лічильника газу №237 від 14 серпня 2018 року встановлено, що споживачем проводилось втручання в роботу лічильника.

На спростування доказів відповідача щодо спричинення збитків позивачем, останнім будь-яких доказів не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом, про призначення судової експертизи, - позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

При вирішенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди, колегія приймає до уваги положення ст.ст. 23, 611 ЦК України, пункту 5 частини першої статті 4, статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»; враховує, що порушень відповідачем прав та законних інтересів позивача, у даній справі, не встановлено. Крім того, факту обмежень з газопостачання помешкання ОСОБА_1 на тривалий час, що призвело до порушення звичного ритму життя позивача - не встановлено та матеріалами справи не підтверджено. Отже, підстави для стягнення моральної шкоди на користь позивача - відсутні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Крім викладеного вище, колегія звертає увагу, що за змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається законом, який регулює відповідні цивільні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить, зокрема, визнати незаконними акти відповідача про порушення; визнати незаконним рахунок на оплату збитків за необлікований об`єм природного газу, що складений відповідачем та являється різновидом претензії.

Доводи ОСОБА_1 , викладені у позовній заяві, можуть бути запереченням у разі пред`явлення до неї позову про стягнення збитків (та/або заборгованості, тощо), однак таких позовних вимог до неї наразі відповідачем не заявлено, що визнається представником відповідача, позивачкою, підтверджується змістом позовної заяви, апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог, приймаючи до уваги положення ст. 141 ЦПК України, - відсутні підстави для стягнення на користь позивача судових витрат.

Колегія наголошує, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді