Справа № 206/2200/19
Провадження № 2/206/772/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Мороза К.Т.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Бутенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Самарський Відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській областіпро зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2008 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.09.2008 та до повноліття сина ОСОБА_4 . В той же час, позивач вважав, визначений судом розмір аліментів таким, що підлягає зменшенню з підстав наведених нижче. Так, позивач зазначив, що хворіє на тяжку форму цукрового діабету з 2008 року, з 18.02.2017 є інвалідом 2-ої групи, тому не має можливості фізично працювати. Розмір його пенсії в березні 2019 року склав 1497 грн., з яких 50 процентів стягнуто на сплату аліментів, таким чином він фактично позбавлений коштів на своє проживання та лікування. Позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду від 08.08.2008 з 1/4 частини до 1/6 частин з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, де вона зазначила, що наявна в позивача хвороба ніяким чином не відобразилась на його фінансовому стані, оскільки інсулін він отримує від держави безкоштовно. Згідно довідки МСЕК позивач має можливість працювати на непромислових роботах, в зв`язку із чим зазначила, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

17.04.2019 на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

08.05.2019 відкрито провадження у справі, призначено розгляд по суті.

У судові засідання призначені 28.05.2018, 10.07.2019 та 15.07.2019 відповідач, повідомлена належним чином про дату та час судового засідання, не з`явилась, подала до суду відзив на позовну заяву.

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення позивача, представника третьої особи, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

15.07.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_5 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02.06.2008 Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2008 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.09.2008 та до повноліття сина ОСОБА_4 (а.с. 7).

Згідно копії виконавчого листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2008 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.09.2008 та до повноліття сина ОСОБА_4 . (а.с. 8).

Згідно копії довідки-розрахунку заборгованості за в/д № 2-1419 від 08.08.2008 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , станом на квітень 2019 року позивач має заборгованість за сплатою аліментів у розмірі 80035,38 грн (а.с. 6).

З копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1694 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 разом з позивачем зареєстровано його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно копії виписного епікризу від 05.10.2018, ОСОБА_1 поставлено діагноз цукровий діабет, 2 тип, інсулінопотребний, тяжка форма (по ускладненням), декомпенсований (при вступі), субкомпенсований (при виписці); синдром «діабетичної стопи» зліва, невропатична форма; діабетична мікро-макроангіопатія н/кінцівок; ішемія 2 ст; хронічна лімфовенозна недостатність н/кінцівок 2Бст; діабетична непроліферативна ретинопатія; діабетична симетрична сенсо-моторна нейропатія н/кінцівок, сенсорна форма 2 ст. (а.с. 13).

Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією позивач з 18.12.2017 року має 2 групу інвалідності (а.с. 16).

Відповдіно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 2 групи (а.с. 17).

З копій довідок банку вбачається, що позивач у період з вересня по лютий 2017 року отримав пенсію на суму 9985,87 грн, у період з січня по червень 2018 року отримав пенсію на суму 8712 грн., у період з вересня 2018 року по лютий 2019 року отримав пенсію на суму 4423,50 грн. (а.с. 18-20).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2008 ОСОБА_1 усунуто перешкоди у здійсненні права щодо виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено йому місце і час спілкування з сином (а.с. 22).

Додатковим рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровьска від 15.06.2009 відповідача зобов`язано надавати позивачу сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для спілкування (а.с. 23).

Згідно копії акту державного виконавця від 11.02.2010 відповідач вищезазначене рішення суду не виконувала (а.с. 24).

З копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.02.2010 вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1583 виданого 17.09.2008 Самраським районним судом закінчено (а.с. 25).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись.

В той же час, слід звернути увагу, що прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів», яким було внесено зміни до ст. 182 СК України в частині збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих аліментів з 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 відсотків.

Такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові у справі № 581/638/17-ц, провадження № 61-11279св18.

Таким чином, суд погоджується з позицією позивача в частині зміни розміру стягуваних з нього аліментів, а саме визначення розміру прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку у розмірі 50 відсотків замість 30 відсотків.

В той же час, суд не може повністю погодитись із вимогою позивача щодо зменшення розміру стягуваних аліментів, а саме щодо зменшення розміру стягуваної частини на дитину з 1/4 на 1/6 частину.

Вказаного висновку перед усім суд дійшов, в першу чергу, діючи передусім в інтересах дитини, та з огляду на обов`язок батьків забезпечувати своїх дітей та дбати про їх необхідний та достатній рівень життя.

При цьому, матеріальне забезпечення дитини є лише однією із обов`язків батьків, серед інших виховання дитини, духовний, моральний та фізичний розвиток дитини, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя, тощо.

Так, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із відповідачем, дає суду підстави для висновку, що основне навантаження щодо виконання батьківських обов`язків, припадає саме на відповідача.

Проте, суд не бере до уваги посилання відповідача у відзиві на те, що наявна в позивача хвороба ніяким чином не відобразилась на його фінансовому стані та він має можливість працювати на непромислових роботах, оскільки неможливість працювати на промислових роботах все ж таки може свідчити про погіршення матеріального стану позивача, а в свою чергу наявна хвороба у будь-якому разі потребує додаткових витрат на лікування та підтримку стану здоров`я.

Відтак, судом враховуються обставини зазначені у матеріалах справи, які призвели до погіршення здоров`я позивача та втрати можливості фізично працювати, а також до зміни його матеріального стану, у зв`язку з необхідністю витрат на проживання та лікування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині зменшення розміру частки аліментів, стягуваних з нього на користь відповідача, враховуючи наявність захворювання у позивача та зміну його матеріального стану, має бути задоволена частково, а частка заробітку (доходу) позивача, яка буде стягуватись, як аліменти на дитину має бути зменшена з 1/4 до 1/5 частини.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином, період стягнення аліментів у зміненому розмірі має здійснюватись з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, 280-283, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2008 із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з єдиної частки у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на єдину частку у розмірі 1/5 від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнення аліментів у зміненому розмірі здійснювати з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19.07.2019.

Головуючий суддя: К.С. Маштак