Справа №242/1050/19
Провадження №2/242/600/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївки Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно. Померлою було складено заповіт, відповідно до якого позивач є єдиним спадкоємцем. Позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що нею пропущено строк з поважних причин. Просить суд винести рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.06.2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Позивач надала заяву, в якій просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі.

Представник відповідача - Військово-цивільна адміністрація м. Авдіївки Донецької області, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судововго засідання, у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослідивши докази, судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданого 27.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 390.

Відповідно до заповіту серії НОМЕР_3 посвідченого 07.12.2000 року державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лук`яненко Л.В., встановлено, що ОСОБА_2 на випадок її смерті, все своє майно, у тому числі належну їй квартиру АДРЕСА_1 , заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 19.10.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, 01.09.2001 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало « ОСОБА_1 ».

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до складу спадщини входить нерухоме майно.

Приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області 10.01.2019 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інших осіб, які могли б спадкувати після її смерті, а також те, що на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, претендують інші особи, судом не встановлено.

Також, суд враховує лист військово-цивільної адміністрації м. Авдіївки Донецької області від 03.06.2019 року №01-15/1694, в якому адміністрація проти задоволення позовних вимог не заперечувала, тим самим висловила свою згоду щодо задоволення позовних вимог.

Крім того, суд враховує ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згідно з якою практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.

Так, право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions).

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд вважає, що пропуск строку позивачем для прийняття спадщини, яке складається із рухомого чи нерухомого майна, на яке інші особи, окрім позивача, не претендують, пов`язане із правом володіти і користуватися майном, а тому є перешкодою для позивача у користуванні власністю, що входить до складу спадщини, що в свою чергу є порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням обставин справи та наданих позивачем доказів, враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , поважними, а тому ОСОБА_1 необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Щодо позовних вимог про надання додаткового строку протягом шести місяців для подання заяви про прийняття спадщини, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи те, що позивач проживає за місцем відкриття спадщини, суд вважає, що додатковий строк в три місяць з дня набрання рішенням законної сили, буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 198-200, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївки Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Авдіївка Донецької області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом шести місяців з моменту набрання цим рішенням законної сили.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя