ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3207/19 Суддя доповідач Яцина В. Б.
Категорія: договірна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 05 квітня 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Довготько Т.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 16 вересня 2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.10.2014 провадження по даній справі відкрито.

Ухвалою Московського районного суду м. Харова від 25.12.2014, провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен банк Аваль до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - зупинено до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Райффайзен банк Аваль про захист прав споживачів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2019 року було залучено Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт» до участі у справі як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт» у лютому 2019 року подало заяву про збільшення розміру позовних вимог, за якою просило стягнути заборгованість у сумі 212241,45 доларів США.

У судовому засіданні 05 квітня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2. просила зупинити провадження по даній справі до набрання законної сили рішення у справі №640/3642/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Форінт», ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 09.08.2018року за №140/11/210 в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 010-2/07/1-674-07 від 05.06.2007 року. В обґрунтування клопотання зазначає, що рішення прийняте у справі №640/3642/19 прямо стосується підстав заявлених у даній справі., оскільки у разі задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Форінт» буде неналежним позивачем по даній справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви про зупинення провадження по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та зупинити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала порушує норми цивільного процесуального права (ч. 1-5 ст. 263, п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Вказав, що підставою для звернення із заявою про зупинення провадження у справі було те, що на розгляді Київського районного суду м. Харкова знаходиться справа № 640/3642/19 за його позовом до ТОВ «ФК «Форінт», ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 09.08.2018 за №140/11/210 в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 010-2/07/1-674-07 від 05.06.2007. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року провадження у справі було відкрито.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У справі № 640/3642/19 за його позовом до ТОВ «ФК «Форінт» та AT «Райффайзен банк Аваль» про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 09.08.2018року за №140/11/210 має бути надана правова оцінка договору про відступлення права вимоги у тому числі за договором кредиту за яким провадиться стягнення у цій справі.

Договором купівлі-продажу права вимоги від 09.08.2018 за №140/11/210 право вимоги, в порушення вимог чинного законодавства, було відступлено ПАТ «Райффайзен банк Аваль» ТОВ «ФК «Форінт». Правомірність даного факту на даний час оспорюється ним у суді.

Вказав, якщо його позов у справі буде задоволений, то ТОВ «ФК «Форінт» не буде належним Відповідачем у вказаній справі, і відповідно, і стягнені кошти будуть адресуватися особі, яка не є Кредитором за кредитним договором, за яким провадиться стягнення у даній справі. Зазначеним будуть порушуватися і його права, як Позичальника, бо стягнені кошти будуть спрямовані не Кредитору, а сторонній особі, і права АТ «Райффайзен банк Аваль» на правомірне та адресне задоволення вимог також будуть порушені.

У цій справі № 643/13589/14-ц, що розглядається судом, не може бути встановлено факт правомірності укладення договору купівлі-продажу права вимоги від 09.08.2018 за № 140/11/210, у тому числі в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 010-2/07/1-674-07 від 05.06.2007, за яким провадиться стягнення, що підтверджується необхідність зупинення провадження у справі.

Послався на необхідність дотримання принципу правової визначеності.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду відповідає у повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зупинення провадження призведе до затягування строків розгляду справи і є процесуально недоцільним, оскільки обставин, які унеможливлюють розгляд даної цивільної справи без розгляду іншої справи, - не встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У пункті 33 (абз.4) постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати значення для іншої справи.

Відповідно до копії позовної заяви, ОСОБА_1 під час розгляду цієї справи 15.02.2019 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ «ФК «Форінт», ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 09.08.2018 за №140/11/210 в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 010-2/07/1-674-07 від 05.06.2007 (а. с. 4-9 т. 2).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року провадження за вказаною позовною заявою у справі № 640/3642/19 було відкрито (а. с. 12).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на даний час підстав для зупинення провадження у даній справі, враховуючи відсутність обставин, що вказували б на неможливість розгляду цієї справи до вирішення цивільної справи Київським районний судом м. Харкова немає.

Так, у даній справі розглядається позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, і при цьому відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 ТОВ «Фінансова Компанія «Форінт»» залучена у справі в якості правонаступника позивача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» (а. с. 240-241 т.1). Підставою для залучення згідно з вказаною ухвалою відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України є Договір № 140/11/210, укладений 09.08.2018 між АТ «Райффайзен банк Україна» та ТОВ «ФК «Форінт»», відповідно до умов якого Кредитор передав у власність набувача ТОВ «ФК «Форінт»» право вимоги за кредитним договором № 010-2/07/1-674-07 від 05.06.2017 зі змінами та доповненнями та укладеними додатковими угодами до нього.

Таким чином, після заміни позивача у цій справі № 643/13589/14-ц ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися із зустрічним позовом, в якому оспорювати договір купівлі-продажу права вимоги від 09.08.2018 за №140/11/210 в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 010-2/07/1-674-07 від 05.06.2007, а також - надати до суду докази на спростування дійсності цього договору. Наведені з цього приводу в доводах апеляційної скарги заперечення є безпідставними і необґрунтованими.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Одне із завдань суду полягає у ефективній протидії недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи відповідно до ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Тому формальне зупинення провадження у справі не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи, який триває після відкриття провадження у справі 07.04.2014 (а.с. 58 т.1) майже п`ять років, і до теперішнього часу не розглянута, тому необґрунтоване зупинення провадження у справі, призведе до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справи, та суд порушить право позивача на розумні строки розгляду справи.

Між сторонами у справі виник спір щодо кредитних правовідносин, борг відповідачем не сплачено.

Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України, (яка діяла нас постановлення ухвали про відкриття провадження у справі), суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У пункті шостому частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, єдиною підставою для зупинення провадження у справі до вирішення іншої судової справи є неможливість її розгляду без встановлення певних обставин в іншому провадженні.

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року справі № 6-1957цс16 міститься висновок про те, що визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Колегія суддів не вбачає підстав відступити від цих правових висновків, та відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує їх.

Таким чином постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про зупинення провадження по справі, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що зупинення провадження призведе до затягування строків розгляду справи і є процесуально недоцільним, оскільки обставин, які унеможливлюють розгляд даної цивільної справи, не встановлено.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 липня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.