Справа № 440/49/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мельник С.Р.
Провадження № 22-ц/811/1014/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м.Львів

Справа №440/49/16

Провадження № 22ц/811/1014/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_13

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Буського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Буську 15 лютого 2019 року (суддя Мельник С.Р.)

у справі за позовом ОСОБА_6 до Милятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно; ОСОБА_1 до Милятинської сільської ради, з участю третьої особи із самостійними вимогами: ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

ОСОБА_6 звернувся з позовом до Милятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 . ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилася спадщина на згаданий житловий будинок. Вказує, що його батько ОСОБА_7 постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем ОСОБА_9 і на час відкриття спадщини він вважався таким, що прийняв спадщину, але юридично її не оформив. Вказує, що відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Інших спадкоємців немає. Стверджує, що він (позивач) є спадкоємцем за законом всього майна, що на день смерті належало спадкодавцю ОСОБА_7 . З часу смерті він фактично вступив в управління та розпорядженням спадковим майном, подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак оформити її не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Вказує, що за життя право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не виготовлялось. Просить позов задовольнити.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Милятинської сільської ради про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті її матері ОСОБА_9 (1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_2 ). Зазначає, що після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається з згаданого будинку. Вказує, що мати не оформила правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало причиною для відмови нотаріусом їй (позивачу) у оформленні спадкових прав після смерті матері. Стверджує, що фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки несла всі витрати по утриманню і обслуговуванню будинку, обробляла земельну ділянку, однак не може оформити спадкові права у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Зазначає, що брат ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіту ОСОБА_9 за життя не складала, а оскільки нотаріальна контора відмовляє їй у видачі свідоцтва на спадщину, вона змушена звернутись до суду з позовом. Стверджує, що після смерті ОСОБА_9 вона (позивач) успадкувала будинок АДРЕСА_2 , так як фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Просить позов задовольнити.

ОСОБА_4 звернулась із самостійними вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та вона є спадкоємцями за законом померлої ОСОБА_9 . Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_9 спадкоємцями за законом були діти спадкодавця: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та вона ( ОСОБА_4 ). Вважає, що вони фактично прийняли спадщину та вступили у володіння спадковим майном - спірним житловим будинком. Просить її вимоги задовольнити.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 15 лютого 2019 рокузадоволено позов ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, а саме: в цілому на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В позові ОСОБА_1 до Милятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовлено за безпідставністю.

В позові ОСОБА_4 до Милятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5 Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує їх законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , посилаючись на доводи позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Статтею 524 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 , визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце його проживання.

Відповідно до ст. 527,548,549 цього Кодексу спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, належить приймати до уваги різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню спадковим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути:

-довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово- будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним;

-довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню;

-копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини;

-запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі);

-інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно із частиною першою статті 549 ЦК України у зазначеній вище редакції прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Разом з тим, сам по собі факт проживання в іншій частині будинку, виділеній в натурі, зберігання відсутньою особою реєстрації (прописки) у спадковій частині будинку не вважається прийняттям спадщини.

Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, державного акту на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються нотаріусом з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_7 є дітьми ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони проживали у будинку АДРЕСА_2 . Померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 пережили троє дітей і дружина, яка з ним проживала на час смерті. Діти у зазначеному вище будинку на час смерті ОСОБА_11 не проживали. ОСОБА_9 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном.

Згідно технічного паспорта, виданого Львівським БТІ та ЕО 7 жовтня 2015 року, довідки Милятинської сільської ради, вбачається, що спірним є житловий будинок 1950 року забудови площею 44,6 кв. м. Оцінка будинку складає 71 715 грн., будинок відповідає технічним нормам забудови, придатний для проживання.

На час смерті ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у спадковому будинку зареєстрована вона одна, що вбачається із будинкової книги, оглянутої в судовому засіданні.

Посилання позивача ОСОБА_6 на те, що його батько на той час проживав у спірному будинку, спростовуються відомостями будинкової книги, з якої вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрований у цьому будинку ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_6 подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька до нотаріальної контори. Свідоцтво про право на спадщину не видане за відсутності правовстановлюючих документів на будинок.

В якості належних та допустимих доказів проживання ОСОБА_7 у спадковому будинку на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 не можуть бути прийняті довідки сільської ради та записи в погосподарській книзі, оскільки вони не підтверджені первинними документами, а також не відповідають іншим встановленим обставинам. Зокрема, суперечать відомостям будинкової книги, у яку такі відомості внесені уповноваженими органами з проставлянням штампу і печатки на підтвердження реєстрації.

Буський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у відповіді № 168/49 від 18 квітня 2017 року зазначає, що ОСОБА_7 з 21 листопада по 11 грудня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні в Буській центральній лікарні та надалі був скерований до Буського територіального центу, де до смерті знаходився на повному державному утриманні та отримував там пенсію.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 11575/10-31 від 9 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_7 на час отримання пенсії проживав за адресою: АДРЕСА_3 (адреса Буського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), а відтак не міг бути зареєстрованим у селі Старий Милятин на день смерті.

У свідоцтві про право власності від 15 червня 1989 року, яке зареєстроване та видане виконкомом Ново-Милятинської сільської ради, вказано, що спірний будинок у селі Старий Милятин належить ОСОБА_12 .

В оригіналі свідоцтва про право власності, виданому виконкомом Милятинської сільської ради на підставі рішення № 145 від 15 червня 1989 року, зазначено, що спірний будинок належить ОСОБА_9 .

В матеріалах справи наявне також рішення Буської районної ради народних депутатів Львівської області № 145 від 15 червня 1989 року «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків», де у додатку № 1 до цього рішення зазначено, що будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7 .

З наданих Львівським комунальним підприємством ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» - витягу з рішення виконкому Буської районної ради народних депутатів Львівської області № 145 від 15 червня 1989 року про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків вбачається, що будинок належав ОСОБА_9 , а не ОСОБА_7 .

Свідоцтво про право власності видане після смерті ОСОБА_9 - після припинення її цивільної правоздатності.

Колегія суддів прийшла до висновку, що належний правовстановлюючий документ на спірний будинок відсутній.

ОСОБА_1 і ОСОБА_4 надали докази того, що вони вчинили дії, які свідчать про прийняття ними спадщини після смерті матері - ОСОБА_9 . Зокрема, вони доглядають господарство, використовують земельну ділянку, призначену для обслуговування будинку, встановили пам`ятники на могилах батьків і брата - ОСОБА_7 , чого не заперечує ОСОБА_6 . У розпорядженні ОСОБА_1 і ОСОБА_4 знаходяться особисті документи батьків, будинкова книга на спірний будинок, речі домашнього вжитку. Заява ОСОБА_4 про те, що вона пропустила строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 і не претендує на спадщину не може вважатися відмовою від спадщини, оскільки датована 24 грудня 2015 року - більше ніж через 6 місяців після відкриття спадщини. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 визнають, що такі дії за життя вчинив і їх брат ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, є встановленим, правовстановлюючий документ на спадковий будинок відсутній. Спадкоємці позбавлені можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, що не виключає визнання за ними права на спадкове майно в судовому порядку.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне йому на час смерті майно. Його спадкоємець ОСОБА_6 у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори, тобто у належному порядку прийняв спадщину, як передбачено главою 86 ЦК України.

На підставі встановленого та наявних в матеріалах справи доказів суд прийшов до висновку, що викладені у оскаржуваному рішенні висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про визнання за всіма позивачами права власності на 1/3 частину спадкового будинку за кожним.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 15 лютого 2019 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Позов ОСОБА_1 і вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 29 липня 2019 року.

Головуючий

Судді