Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 495/6420/16-ц

провадження № 61-34339св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2016 року у складі судді Мишко В. В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2017 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараш А. А., Погорєлової С. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 провизначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його син - ОСОБА_3 Відкрилася спадщина на нерухоме майно. Спадкоємцями першої черги за законом є він, як батько померлого, та дружина померлого - ОСОБА_2

Позивач зазначає, що є необізнаним стосовно порядку прийняття спадщини в Україні. Йому пояснили, що потрібно зібрати відповідні документи та подати їх до нотаріуса, строків для цього не має. Посилається на те, що з 2010 року хворіє та перебуває на диспансерному обліку з діагнозом лімфосаркома ІІІ стадії. Тривалий час знаходився на лікуванні в різних медичних установах та 27 вересня 2010 року переніс операцію.

У липні 2016 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визначити йому додатковий строк у три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження об`єктивних, непереборних, незалежних від волі позивача істотних труднощів, які б перешкоджали йому своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті свого сина.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2018 рокурішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду, а також зазначив, що за час, визначений для подання заяви про прийняття спадщини, позивач не знаходився на стаціонарному лікуванні, яке перешкоджало б йому звернутися до нотаріальної контори.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 15 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Справу № 495/6420/16-ц передано до Верховного Суду.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, не враховано того, що позивач тривалий час хворіє та перебуває на диспансерному обліку як онкохворий, що завадило йому звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у строки, передбачені законом.

Доводи відзиву (заперечень) на касаційну скаргу

Відповідач не скористався правом на подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим повторно 02 серпня 2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1524.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, зокрема у вигляді:

- Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 23,00 кв. м, житловою площею 12,2 кв. м;

- Ѕ частини садового будинку АДРЕСА_2, що складається з: садового будинку літ. «А», загальною площею 81.3 кв. м, надвірних будівель: вбиральні літ. «Б», душової літ. «В», споруд № 1-5 ;

- Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0600 га, що розташована на території Шабівської сільської ради об`єднаного садового масиву «Прибрежне» Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер НОМЕР_3 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 його батько - ОСОБА_4 , у шестимісячний термін, що встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України, до нотаріальної контори за оформленням та отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом не звернувся.

З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2010 року ОСОБА_1 зроблено операцію; позивач знаходився на стаціонарному лікуванні: з 10 по 19 жовтня 2010 року; з 02 по 08 листопада 2010 року; з 23 по 29 листопада 2010 року. З`являвся до лікарні для огляду - 04 листопада 2010 року, 07 травня 2012 року, 03 квітня 2014 року, 19 січня 2015 року, 11 жовтня 2016 року.

Установлено, що ОСОБА_3 залишив заповіт, яким заповів все належне йому майно у рівних частках дружині - ОСОБА_2 та дітям ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15 січня 2015 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Після спливу шестимісячного строку ОСОБА_2 та діти - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини.

Доводи позивача про його юридичну необізнаність не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Так, у абзаці 6 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування» роз`яснено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; незнання про існування заповіту; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини у зв`язку з хворобою були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій. Так, установлено, що протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті сина позивач не знаходився на стаціонарному лікуванні, тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов