провадження № 2/243/1801/2019
справа № 243/5116/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Хміль О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Райгородської селищної ради Слов`янського району Донецької області про визнання права власності та встановлення факту родинних відносин , -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Райгородоцької селищної ради, щодо встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після свого померлого батька ОСОБА_3 . Вказує на те, що його дід - ОСОБА_3 прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . зазначає, що його прадід ОСОБА_4 був власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .. Зазначений будинок був знесений, та замість нього в 1960 році було побудовано новий. Зазначає, що його мати і дід прийняли спадщину фактично вступивши у володіння та були зареєстровані на дату смерті із спадкодавцем, прадідом - ОСОБА_4 на все рухоме та нерухоме майно у тому числі і на вищевказаний будинок. ОСОБА_1 вказує на те, що після померлих діда та батька, бабусі та матері спадкодавця спадкові справи не заводились, та вже оформив частку спадкового майна права власності. Право власності на житловий будинок з 1960 року тобто з часу його будівництва не оформлене та в КП «БТІ» не зареєстроване. 16 січня 2019 року позивач отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з приводу того, що неможливо встановити факт родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцями. З огляду на викладене ОСОБА_1 просив суд встановити факт родинних стосунків діда спадкодавця з батьком, а саме, те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Визнати право приватної власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею-48,6 кв.м., загальною площею- 65,9 кв.м., гараж «Д», літня кухня, сарай «Е», погріб «Ж», свердловина № 1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення стосовно заявлених ним вимог, аналогічні викладеному у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 яка діє на підставі договору від 15 квітня 2019 року, у судове засідання не з`явився. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час дату розгляду судового засідання, надав до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглядати без участі представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.

В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення.

Ухвалою суду від 27 травня 2019 року у справі відкрите провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 червня 2019 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 та витребувано у приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Зубкової А.О.: належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи та витяг (інформаційна довідка) зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області.

Ухвалою від 26 червня 2019 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду, задоволено клопотання про допит свідка.

Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 10 травня 2018 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.8).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого 15 січня 1999 року, померла ОСОБА_6 (а.с.9).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого 23 грудня 2009 року, помер ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно із свідоцтвом про народження виданого 26 грудня 1947 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , та його батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.11).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданого 03 жовтня 2017 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно із свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_5 , ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.13).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , 04 серпня 1990 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було укладено шлюб(а.с.15).

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьками записані: ОСОБА_8 та ОСОБА_2 .

Згідно із довідкою № 07-30/1370 від 13 серпня 2018 року виданою Райгородоцькою селищної ради, вбачається, що ОСОБА_4 проживав у б. АДРЕСА_1 , до членів його родини входили - дружина ОСОБА_7 , син ОСОБА_3 , онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с. 16).

Згідно із довідкою № 02-30/1369 від 13 серпня 2018 року виданою Райгородоцькою селищної ради, вбачається, що ОСОБА_7 проживала у б. АДРЕСА_1 , до членів її родини входили - онуки ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , син ОСОБА_3 (а.с. 17).

Згідно із довідкою № 02-30/1371 від 13 серпня 2018 року виданою Райгородоцькою селищної ради, вбачається, що ОСОБА_3 проживав у б. АДРЕСА_1 , до членів його родини входить донька - ОСОБА_2 (а.с.18).

Згідно із довідкою № 30/403 від 19 лютого 2018 року виданою Райгородоцькою селищною радою, вбачається, що ОСОБА_2 , проживала у б. АДРЕСА_1 , до членів її родини входив син - ОСОБА_1 (а.с.19).

Вищевказані відомості також підтверджуються записами у домовій книзі для реєстрації громадян які проживають за адресою: АДРЕСА_1 почату 13 грудня 1962 року(а.с. 20-26).

Згідно із листом Другої слов`янської державної нотаріальної контори № 693/02-17 від 24 липня 2018 року, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяви про прийняття спадщини не надходили і спадкові справи не заводились(а.с.26).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 травня 2018 року, ОСОБА_1 було надано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку земельної ділянки, площею 3,4900 гектарів, з яких рілля 4900 га, розташованої за адресою: Донецька область , Слов`янський район, Райгородоцької селищної ради , переданої для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_8 ., після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням Ѕ частки від якої відмовився чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_8 (а.с.27).

Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50970120, 19 лютого 2018 року було зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_2 (а.с.28).

Згідно із свідоцтвом про право власності на будівництво від 16 червня 1954 року, видане Житловим управлінням Слов`янського відділу комунального господарства та зареєстрованого за реєстровим № 442 в КП «БТІ» 20 червня 1954 року, ОСОБА_4 був власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.29).

Згідно із листом № 783/116-18 від 22 травня 2018 року, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янську, інформація, щодо приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно наявних даних державного земельного кадастру станом на 01 січня 2013 року в управління відсутня(а.с.30).

Згідно із довідкою № 16563-18/0.46/01 від 15 червня 2018 року виданої КП «БТІ», та технічного паспорту № 1528, житловий будинок за АДРЕСА_1 був знесений, та замість нього у 1960 році було побудований новий(а.с.31, 32-37).

Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 62/02-32 від 16 січня 2019 року, виданої приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О., остання відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки неможливо встановити факти родинних відносин між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , факт прийняття спадщини спадкоємцями після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

В судовому засіданні також було досліджено матеріали спадкової справи № 20/2018 року до майна померлої ОСОБА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2 , та якому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні під присягою показала, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_11 , вона цей факт може ствердити достеменно, оскільки вона є родичкою, а тому тісно спілкувалася із батьком позивача та його дідом.

Свідок ОСОБА_8 дав аналогічні показання.

Суд приймає такі пояснення свідків, як правдиві, не вбачає особистої зацікавленості свідків в результатах розгляду справи, пояснення свідків повністю узгоджуються з іншими наданими доказами по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вимогами статей 1268 та 1270 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину у шестимісячний строк.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Крім того, згідно до роз`яснень, викладених у пункті 7вказаної постанови,суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадського стану.

Факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 позивачеві необхідно встановити позивачеві для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Факт родинних стосунків спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження від 26 грудня 1947 року НОМЕР_9 , виданим Слов`янським міським РАЦС МВС. Свідоцтвом про народження від 17 серпня 1964 року НОМЕР_13 виданим Райгородоцькою селищною радою, свідоцтвом про народження від 12 січня 1993 року серія НОМЕР_10 виданим Слов`янським міським РАЦС, свідоцтвом про шлюб від 04 серпня 1990 року серія НОМЕР_11 виданим Слов`янським міським РАЦС, показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ..

Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість і доведеність позовних вимог про встановлення юридичного факту, у зв`язку з чим даний юридичний факт підлягає встановленню.

За змістом ст. ч.4 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, які виникли до вступу в силу даного закону, визнаються дійсними, у випадках відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Як достовірно встановлено у судовому засіданні, спірний житловий будинок був збудований у 1960 році.

У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Згідно приписів до п.3.2, розд.3 ч. 36 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженого Наказом Держбуду України № 217 від 24 травня 2001 року, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садиби) житлові будинку, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Таким чином, з моменту побудови громадянином у 1960 році житлового будинку, цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Наведена правова позиція також зазначена у Постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року № 6-137цс13.

Як достовірно встановлено у судовому засіданні на час побудови будинку прадід позивача ОСОБА_4 та прабаба позивача ОСОБА_7 .

У відповідності до норм Сімейного кодексу України від 1926 року, визнавалось, що майно набуте під час шлюбу належить подружжю на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Після смерті ОСОБА_4 в 1969 році, шляхом фактичного прийняття спадщини, відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР спадщину прийняли у виді Ѕ частки спірного будинку син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_7 , про що свідчить довідка від 13серпня 2018 року, згідно із якою після смерті ОСОБА_4 в спірному будинку проживали син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_7 , тобто фактично розпорядилися спадковим майном (а.с.16). При цьому в силу закону ОСОБА_7 мала на праві власності Ѕ частку спірного будинку, як дружина померлого ОСОБА_4 ..

ІНФОРМАЦІЯ_10 році померла прабаба ОСОБА_3 і після її смерті шляхом фактичного прийняття спадщини, спадщину прийняв дід позивача ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою від 13 серпня 2018 року(а.с.17).

В 1999 році помер дід позивача ОСОБА_3 і після його смерті фактично прийняла спадщину мати позивача ОСОБА_2 (а.с. 17-18)

Наведені обставини також підтверджуються відповіддю нотаріуса про відсутність спадкових справ після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 ..

ОСОБА_9 - дочка ОСОБА_3 , - спадщину не приймала, оскільки станом після смерті ОСОБА_3 не проживала у будинку, тобто фактично не розпорядилася протягом шести місяців з часу смерті спадкоємця спадковим майном.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відповідно до даним спадкової справи, за якою спадщину прийняв син - позивач ОСОБА_1 ..

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі, на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладене, судом встановлено, що будівництво житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом, як у розумінні діючого на час його побудови законодавства, так і у відповідності до норм Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженого Наказом Держбуду України № 217 від 24 травня 2001 року ) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований був прийнятий у спадщину відповідно до норм діючого на час відкриття її відкриття законодавства, позивач прийняв спадщину, проте не може оформити право власності на вказаний будинок в порядку спадкування з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня. У зв`язку з цим, враховуючи що інших спадкоємців не встановлено з моменту відкриття спадщини пройшло шість місяців, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок є об`єктом права власності, а також про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на цей будинок у порядку спадкування.

Керуючись ЦПК України, ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Райгородської селищної ради Слов`янського району Донецької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_12 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею - 48,6 кв.м., загальною площею - 65,9 кв.м., гараж «Д», літня кухня, сарай «Е», погріб «Ж», свердловина № 1, після померлої матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 18 липня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В.Ільяшевич