ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1889/19 Справа № 206/3744/17 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К.С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про стягнення збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він як ФОП уклав з ФОП ОСОБА_3 договір оренди належного йому автомобіля марки БАЗ Т713.21, номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, з оплатою 500 грн. на місяць зі строком на три роки. Відповідно до розділу договору «Інші умови» порядок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження орендованого автомобіля, встановлюється чинним законодавством та відповідним договором про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу по території України (під час дії якого був спричинений матеріальний збиток орендодавцю). 29 березня 2017 року ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_3 доручила ОСОБА_2 виконати послуги перевезення та експедиції вантажів по території України. Згідно з актом приймання-передачі від 28 квітня 2017 року ОСОБА_2 отримав автомобіль без пошкоджень та дефектів, у технічно справному стані. Згідно з умовами укладеного відповідачем та третьою особою договором, якщо при поверненні транспортного засобу, який був наданий відповідачу в тимчасове користування, на ньому виявлені пошкодження, останній зобов`язаний протягом 30 днів після його пошкодження або протягом 30 днів після складання протоколу огляду таких пошкоджень суб`єктом оціночної діяльності відшкодувати третій особі або власнику пошкодженого транспортного засобу, якщо він відмінний від замовника/третьої особи, збитки або за погодженням із замовником третьою особою або власником пошкодженого транспортного засобу, якщо він відмінний від замовника/третьої особи, за власний кошт відремонтувати пошкоджений транспортний засіб у погоджений сторонами строк. Посилаючись на те, що транспортний засіб повернуто йому з вказаними пошкодженнями, просив суд стягнути з відповідача 34 082 грн. на його користь на відшкодування збитків та 3408, 20 грн. штрафу, а також 3 800 грн. витрат на правову допомогу, 1 000 грн. на послуги експерта та судовий збір (а.с.2-4)

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.60-63).

З таким рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі (а.с. 73-76).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено (а.с.97-99).

Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.137-140).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається 01 січня 2016 року ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 уклали договір оренди № 8050/16 належного позивачу ОСОБА_1 автомобіля марки БАЗ Т713.21, номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, з оплатою 500 грн на місяць. Строк дії договору - три роки (а.с.9, 12).

Відповідно до розділу договору «Інші умови» порядок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження орендованого автомобіля, встановлюється чинним законодавством та відповідним договором про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу по території України (під час дії якого був спричинений матеріальний збиток орендодавцю).

29 березня 2017 року ФОП ОСОБА_3 (замовник) уклала із ОСОБА_2 (виконавець) цивільно-правовий договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу по території України, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати послуги перевезення та експедиції вантажів за дорученням замовника по території України (а.с.5-7).

Згідно акту передачі транспортного засобу в тимчасове користування виконавцю від 28 квітня 2017 року ФОП ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 автомобіль марки БАЗ Т713.21, номерний знак НОМЕР_1 . Автомобіль передано без пошкоджень, в технічно справному стані, без будь-яких наявних дефектів (пункт 5 зазначеного акта) (а.с. 7 ).

06 червня 2017 року ОСОБА_2 повернув зазначений автомобіль ФОП ОСОБА_3 з наявними пошкодженнями. Актом огляду транспортного засобу від 06 червня 2017 року на автомобілі були наявні технічні пошкодження, вартість яких відповідно до звіту про оцінку вартості майнового збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, від 07 червня 2017 року, складеного за заявою ОСОБА_1 становить 34 082 грн. (а.с.8, 13-23).

Вказаний акт повернення транспортного засобу підписаний ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 .

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просив стягнути із відповідача ОСОБА_2 розмір спричиненої йому, як власнику пошкодженого автомобіля, матеріальної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що позивач не довів наявність вини відповідача у завданні збитків, однак з такими висновками суду погодитись не можливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції не визначився із характером правовідносин, які склалися між сторонами та законом, який їх регулює, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Особливості укладення та виконання договору найму (оренди) транспортного засобу регламентовані параграфом 5 глави 8 розділу ІІІ книги п`ятої ЦК України.

Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Особливості укладення та виконання договору найму (оренди) можуть бути передбачені законом.

Статтею 803 ЦК України передбачені правові наслідки пошкодження транспортного засобу, відповідно до яких наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

01 січня 2016 року ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 уклали договір оренди № 8050/16 належного позивачу ОСОБА_1 автомобіля марки БАЗ Т713.21, номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску, з оплатою 500 грн на місяць. Строк дії договору - три роки (а.с.9, 12).

Відповідно до розділу договору «Інші умови» порядок відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження орендованого автомобіля, встановлюється чинним законодавством та відповідним договором про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу по території України (під час дії якого був спричинений матеріальний збиток орендодавцю).

29 березня 2017 року ФОП ОСОБА_3 (замовник) уклала із ОСОБА_2 (виконавець) цивільно-правовий договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу по території України, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати послуги перевезення та експедиції вантажів за дорученням замовника по території України (а.с.5-7).

Згідно акту передачі транспортного засобу в тимчасове користування виконавцю від 28 квітня 2017 року ФОП ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 автомобіль марки БАЗ Т713.21, номерний знак НОМЕР_1 . Автомобіль передано без пошкоджень, в технічно справному стані, без будь-яких наявних дефектів (пункт 5 зазначеного акта) (а.с. 7 ).

06 червня 2017 року ОСОБА_2 повернув зазначений автомобіль ФОП ОСОБА_3 з наявними пошкодженнями. Актом огляду транспортного засобу від 06 червня 2017 року на автомобілі були наявні технічні пошкодження, вартість яких відповідно до звіту про оцінку вартості майнового збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, від 07 червня 2017 року, складеного за заявою ОСОБА_1 становить 34 082 грн. (а.с.8, 13-23).

Вказаний акт повернення транспортного засобу підписаний ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 .

Згідно п. 2.4.6 Договору № 02/17 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу по території України від 29 березня 2017 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 якщо при поверненні транспортного засобу, який був наданий ОСОБА_2 у тимчасове користування, на ньому виявлені пошкодження, останній зобов`язаний на протязі 30 днів після його пошкодження, або на протязі 30 днів після складання протоколу огляду таких пошкоджень суб`єктом оціночної діяльності, відшкодувати замовнику ФОП ОСОБА_3 (або власнику пошкодженого ТЗ, якщо він відмінний від Замовника) підтверджену відповідною оцінкою (звітом, дослідженням) вартість матеріального збитку (вартість відновлювальних робіт пошкодженого ТЗ, який наданий Виконавцю в тимчасове користування), або (за погодженням із Замовником або власником пошкодженого ТЗ, якщо він відмінний від Замовника) за власний кошт відремонтувати пошкоджений транспортний засіб у погоджений сторонами строк.

Згідно звіту про вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю КТЗ № 41/06/17 від 07 червня 2017 року (а.с.13-15), вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ складає 34082 грн. (а.с. 13-16).

Слід зазначити, в силу вказаних вимог закону саме на відповідача покладено тягар доказування у даній справі.

Відповідачем ОСОБА_2 не доведено, що транспортний засіб пошкоджено не ним, або ж не з його вини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля у сумі 34082 грн.

Відповідно до п. 4.6 якщо Виконавцем порушені умови п. 2.4.6. Договору в частині своєчасного відшкодування матеріального збитку (вартості відновлювальних робіт пошкодженого ТЗ, який наданий Виконавцю в тимчасове користування), Виконавець зобов`язаний сплатити Замовнику або власнику пошкодженого ТЗ штраф у розмірі 10% від оціненої суб`єктом оціночної дяльності на підставі відповідного Звіту (оцінки, дослідження) вартості відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу, який був переданий у користування Виконавцю для надання послуг, передбачених цим договором.

Відповідач у встановлений договором строк не виконав вищевказані умови договору, матеріальний збиток власнику пошкодженого ТЗ не сплатив, а тому колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 штрафу у сумі 3408 грн. 02 коп.

В позовній заяві позивач посилався на те, що ним понесені витрати на складання звіту про вартість матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ № 41/06/17 від 07 червня 2017 року у сумі 1000 грн., на підтвердження чого ним надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 410617 від 06 червня 2017 року (а.с.20).

Однак, вказаний документ не може бути прийнятий апеляційним судом як належний та допустимий доказ на підтвердження таких витрат, оскільки він оформлений неналежним чином - не містить відповідної печатки, а тому у задоволенні зазначених вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Таким чином, із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути матеріальної шкоду у розмірі 34082 грн. та штраф у розмірі 3408 грн. 20 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги № 03/07/17-1 від 03 липня 2017 року, укладеного між ним та адвокатом Чіп Я.М. (а.с. 23).

Відповідно до п. 5.1 цього договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі, що погоджується окремим додатком до цього договору.

Згідно додатку №1 від 03 липня 2017 року вартість ознайомлення із суттю правових питань клієнта, які потребують вирішення, надання консультації та вивчення судової практики становить 600 грн., підготовка позовної заяви 1800 грн., участь адвоката у судових засіданнях - 1400 грн., а всього 3800 грн. (а.с.24).

Згідно платіжного доручення № 954 від 04 липня 2017 року грошові кошти у розмірі 3800 грн. були перераховані ОСОБА_1 на рахунок ФОП ОСОБА_4 (а.с. 26).

Враховуючи наведене слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені останнім витрати на правову допомогу в сумі 3800 грн.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 640 грн., апеляційної скарги 704 грн. та касаційної скарги 408,98 грн., а всього 1752 грн. 98 коп.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 34082 грн., штраф у розмірі 3408 грн. 20 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 3800 грн. та судовий збір у розмірі 1752 грн. 98 коп.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на оплату експертного автотоварознавчого дослідження відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді