КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8373/2019 Головуючий у 1 інстанції - Арапіна Н.Є.
Унікальний номер справи № 755/4977/19 Доповідач - Андрієнко А.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2019 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришина Василя Михайловича про визнання договору недійсним, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Державного реєстратора Філії КП Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришина В.М. про визнання договору недійсним, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації права власності.

05 квітня 2019 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що заявником не надано доказів належності відповідачу ОСОБА_2 права власності на вказану квартиру.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем до позовної заяви додано договір про відступлення прав вимоги та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру.

Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що квартира до моменту вчинення незаконних дій з боку відповідачів належала позивачу на підставі договору купівлі - продажу від 07.11.2017.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з?явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, суд виходив з того, що у справі відсутні докази , що квартира належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив:

1. Визнати недійсним договір відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, укладеного 07 серпня 2018 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Джуринською Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2097.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Філії КП Київської обласної ради «Готово» міста Києва Петришина В.М. про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, індексний номер: 44303049 від 28.11.2018 щодо проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру

АДРЕСА_2 . Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , запису про право власності: 29157467.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як убачається із матеріалів справи, у заяві позивача про забезпечення позову про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, не зазначені підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, адже предметом позову є не квартира, а лише право вимоги за договором. Не зазначено, хто на час розгляду заяви є власником квартири АДРЕСА_1 та на якій правовій підставі.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Оскільки предметом спору є визнання договору про відступлення права вимоги недійсним , то арешт квартири АДРЕСА_1 є неспівмірним забезпеченням саме такого позову.

Відтак побоювання заявника, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відповідачем не доведені.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :