Справа № 467/476/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Догарєвої І.О.,

за участю секретаря судового засідання Фесенко К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» Вісла» про розірвання договору оренди землі

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вісла» (далі - ТОВ «Агрофірма «Вісла») про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7,12 га, розташованої на землях Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. За домовленістю між сторонами вона надала усну згоду ТОВ «Агрофірма «Вісла» на користування належною їй на праві власності земельною ділянкою, при цьому протягом 2006-2016 року ТОВ «Агрофірма «Вісла» користувалось вказаною земельною ділянкою та виплачувало їй орендну плату. Проте орендна плата, яку виплачував відповідач ТОВ «Агрофірма «Вісла» була значно меншою, ніж пропонували інші господарства. ТОВ «Агрофірма «Вісла» пропонувало позивачці укласти договір оренди у відповідності до вимог чинного законодавства та зафіксувати в ньому гідний розмір орендної плати, проте запропонований розмір орендної плати не відповідав очікуванням позивачки та вона від підписання даного договору відмовилась. ТОВ «Агрофірма Вісла» негативно сприйнявши відмову в укладанні договору оренди землі на новий строк, відмовило у виплаті орендної плати за 2016 рік. Звернення позивача щодо сплати орендної плати ТОВ Агрофірма «Вісла» ігнорувало, а згодом повідомило, про отримання орендної плати за умови підписання договору оренди землі на новий строк на умовах, раніше запропонованих. Відтак, позивач у 2016 році передала власну земельну ділянку в оренду фермерському господарству «Кущовий В . С . », договір оренди землі був зареєстрований 05 серпня 2016 року. Після проведення державної реєстрації права оренди за договором, позивачем було попереджено ТОВ Агрофірма «Вісла» про передачу належної їй земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 З того часу ТОВ Агрофірма «Вісла» не користується земельною ділянкою та не висувало жодних претензій щодо порушення їх права на використання землі.

Після зміни керівництва ТОВ «Агрофірма «Вісла», 03.04.2019, працівниками Товариства було вказано ОСОБА_1 на незаконність укладеного з ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки та повідомлено про наявність додаткового договору №452 укладеного 04.10.2007, зареєстрованого 16.01.2008 за №26 до договору оренди землі від 29.05.2006, укладеного між ТОВ «Агрофірма «Вісла» та ОСОБА_1 , зареєстрованого за №19, якою строк дії основного договору продовжено до 2021 року.

Проте, з 2016 року і по теперішній час ТОВ «Агрофірма «Вісла» не використовує належну позивачу земельну ділянку, протягом трьох років поспіль не нараховувало та не виплачувало орендної плати за договором, що, на думку позивача, свідчить про свідоме невиконання ТОВ Агрофірма «Вісла» умов договору оренди землі. Оскільки відповідач не користується земельною ділянкою, до теперішнього часу не висувало претензій щодо перешкоджання в користуванні землею, відсутні обставини, які б свідчили про бажання відповідача, як сторони договору оренди, спрямованого на досягнення мети договору.

Посилаючись на викладене, положення законодавства України та умови договору оренди, позивач вказала на порушення відповідачем істотних умов договору з огляду на систематичну несплату ним орендної плати та просила розірвати договір оренди землі, укладений між ТОВ «Агрофірма «Вісла» та ОСОБА_1 зареєстрований 29.05.2006 за №19.

Представником ТОВ «Агрофірма «Вісла» не подано до суду відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позову.

Також, у підготовче судове засідання не з`явився представник ТОВ «Агрофірма» Вісла», надійшла заява від директора ТОВ «Агрофірма» Вісла» Восканян Е.Р. від 27.05.2019, про визнання позову ОСОБА_1 та обставин, зазначених у ньому, з проханням задовольнити позов та проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,12 га, розташованої в межах території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого 01 червня 2006 року Новоселівською сільською радою ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,12 га, розташованої на землях Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Вісла» було укладено договір оренди цієї земельної ділянки на строк 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано у Миколаївській регіональній філії 29 травня 2006року за № 19, про що зроблено запис у Книзі державної реєстрації договорів оренди землі Миколаївської регіональної філії.

04 жовтня 2007 року між цими сторонами було укладено додатковий договір №452 до договору №452 від 29 травня 2006 року терміном на 15 років, який був зареєстрований 16 січня 2008 року за №26 у Арбузинському районному відділі регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам».

За змістом п.1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторонами визначений розмір орендної плати (п.9 Договору) 1,7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата за звітний рік виплачується Орендарем Орендодавцю до 31 грудня звітного року (п.11 Договору). Відповідно до п.28 Договору Орендодавець має право, зокрема, вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендар зобов`язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі (п.31 Договору). Дія Договору згідно з п.38 припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених Законом.

04.10.2007 між цими сторонами було укладено додатковий договір №452 до договору оренди землі №452 від 29.05.2006 (далі - Додатковий договір). Додатковий договір зареєстрований 16.01.2008 за №26 у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК». За його змістом строк дії Договору змінено, визначено, що Договір укладено на 15 років. Розмір орендної плати збільшено до 2,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Визначено, що орендна плата вноситься Орендарем щорічно у грошовій або натуральній формі, а також що Орендар виступає податковим агентом Орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

25.07.2016 між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір №17 оренди землі зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.08.2016 року за № 15833563. Відповідно до змісту договору продовжено строк дії договору до 10 років. Розмір орендної плати збільшено до 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Визначено, що орендна плата вноситься Орендарем щорічно у грошовій або натуральній формі не пізніше 31 грудня кожного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди землі є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (ст. 3 Закону).

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Аналогічний зміст має п.40 Договору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У відповідності до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 96, 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України встановлено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Приписами ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 31 зазначеного вище Закону встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Абзацом 3 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору.

Згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Відтак, систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, може бути підставою для розірвання такого договору на вимогу орендодавця.

Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1,2,4 ст.206 ЦПК України).

Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Позивачем зазначено в позовній заяві, а відповідачем у заяві від 27.05.2019 визнано обставини, що протягом 2016-2019 років ТОВ «Агрофірма «Вісла» не використовує належну ОСОБА_1 земельну ділянку, не нараховує та не сплачує передбачену Договором орендну плату. Відтак, відповідачем ТОВ «Агрофірма «Вісла» визнано факт несплати протягом трьох років орендної плати, належної ОСОБА_1 , що, з огляду на положення Договору щодо щорічної сплати орендної плати, суд оцінює як систематичне порушення умов даного Договору і вважає достатньою підставою для прийняття рішення про його розірвання.

Відтак, оскільки представник відповідача визнав позовні вимоги та обставини, зазначені у позові у поданій суду відповідній письмовій заяві, з урахуванням того, що обставини, викладені у позовній заяві та у заяві про визнання позову не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також враховуючи те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України встановив наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма» Вісла» про розірвання договору оренди землі - задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вісла», зареєстрований 29 травня 2006 року у Книзі державної реєстрації договорів оренди Миколаївської регіональної філії за № 19.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Догарєва