Справа № 756/6373/18
Головуючий у суді першої інстанції: Баличева М.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Стрижеуса А.М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання правничої допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2019 року у справі позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, задоволено частково. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання правничої допомоги, відмолено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 12 червня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка підлягає залишенню, яка не відповідає вимогам ст.356 ЦПК України.

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує про те, що повне рішення судом першої інстанції виготовлено 25 березня 2019 року, останні день коли він має право подати апеляційну скаргу припадає на 24 квітня 2019 року.

Зазначає, що ним було направлено поштою апеляційну скаргу на дане рішення в межах строку на апеляційне оскарження , а саме 17 квітня 2019 року, а також на електронну пошту Київського апеляційного суду скан-копію такої апеляційної скарги ( з приміткою, що оригінал апеляційної скарги направлено поштою) за для того, щоб не пропустити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 18 березня 2019 року, які ухвалами Київського апеляційного суду від 15 травня 2019 року були залишені без руху, а в подальшому ухвалами Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року визнані неподаними та повернуті. 12 червня 2019 року він повторно звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 18 березня 2019 року.

У зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вже звертався з апеляційними скаргами на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2019 року, які ухвалами Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року були визнані неподаними та повернуті особі, яка їх подала.

12 червня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до положень ст. 17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у праві, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8 ).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2019 року, визнавши поважними причини пропуску такого, а тому задовольняє клопотання про його поновлення.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки при поданні апеляційної скарги не сплачено судовий збір.

Як вбачається з матеріалів справи, одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву про звільнення його від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 вказує про те, що сума судового збору за подання апеляційної скарги 7493,57 грн. перевищує 5% від його річного доходу, що підтверджується довідкою про індивідуальні відомості про застраховану особу, форми ОК-5, виданої Пенсійним фондом України за попередній календарний рік, з якої вбачається, що річний дохід апелянта за попередній рік становить 44 676 грн.

Дана інформація також підтверджується відомостями Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків щодо підприємницької діяльності по ЮК «Шаповалов та партнери» за період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2019 року.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли суд може звільнити особу від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, апелянт посилався саме на пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено, що від сплати судового збору у разі якщо його розмір перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік можуть бути звільнені виключно позивачі.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 по даній справі має процесуальний статус відповідача, а отже положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» на апелянта не розповсюджуються.

Окрім того, у доданому відповідачем до клопотання документі відсутні будь-які відомості щодо розміру його фактичного доходу, оскільки вказана у відомостях Пенсійного фонду України про застраховану особу інформація стосується лише заробітної плати останнього, з якої провадяться відрахування для нарахування пенсії, також як і відсутня інформація щодо наявності у ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна, відкритих на його ім`я рахунків у банківських установах тощо.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, подані апелянтом докази та, ураховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, суд приходить до висновку, що доводи, наведені ОСОБА_1 , не дають підстав для його задоволення та звільнення заявника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки у їх підтвердження не надано належних доказів, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Оскільки норма закону, на яку посилається апелянт при зверненні з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, не підлягає застосуванню з огляду на процесуальний статус відповідача по справі, а доданий до клопотання документ не містить інформації щодо рівня майнового стану ОСОБА_1 та не свідчить про те, що він позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі, або, що такий розмір судового збору не є співмірним із матеріальними можливостями заявника, клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 цього Закону із змінами, за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Пунктом 21 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015), зокрема, роз`яснено, що законом передбачено сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на рішення суду в певному розмірі виходячи зі ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги незалежно від оспорюваної суми (підпункти 6, 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону від 25.09.2015).

У разі якщо в апеляційному або касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду як за наслідками первісного, так і зустрічного позовів.

Таким чином, розмір судового збору при подачі даної апеляційної скарги повинен становити 7 493,57 грн. (4 268,45 грн.*150% + 727,26 грн.*150%).

Враховуючи наведене, особі, що подає апеляційну скаргу слід сплатити суму судового збору у розмірі 7 493,57 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: отримувач коштів: УК у Солом`янському районі м. Києва; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 0024, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: судовий збір за позовом (за апеляційною скаргою), ((ПІБ) чи назва установи, організації), Київський апеляційний суд , адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередити, що вразі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута відповідно до вимог ст.185 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2019 року - задовольнити та поновити його

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2019 року - залишити без руху, надати строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити апелянту, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків апеляційна скарга буде визнана неподана та повернута особі яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: