РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18769/18

пр. № 2/759/2562/19

04 червня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Слепець Є.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про виселення,

ВСТАНОВИВ: Позивач ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 . звернулися до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_4 про його виселення з квартири АДРЕСА_1 , обгрунтовуючи вимоги тим, що вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками вищезазначеної квартири. 19.11.2011р. відповідач уклав шлюб з ОСОБА_5 та на даний час проживає в спірній квартирі. Проте, позивач, як співвласник, згоди на проживання відповідача в спірній квартирі не давала. Між позивачем та відповідачем часто виникають конфлікти, що унеможливлює їх спільне проживання та суперечить інтересам позивача як співвласника спірної квартири, що дає підстави для виселення відповідача.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, позивач пояснила, що відповідач є чоловіком її доньки - третьої особи ОСОБА_5 , проживає в спірній квартирі, але не зареєстрований у зв`язку з відсутністю згоди інших співвласників. Відповідач веде себе агресивно, б`є позивачку, своїх дітей, які також проживають в цій квартирі, вживає наркотики.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Відзиву на позовну заяву не направляв. Також не подавав клопотань про відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим, з урахуванням позиції позивача та його представника, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Третя особа: ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 15.08.2007р. Святошинською районною у м. Києві радою було видано свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 є співвласниками (кожен по 1/4 частині) квартири АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2019р. спадкоємцями майна, а саме 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , 1931 р.н., є її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири ОСОБА_3 та на 2/12 частки квартири ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.10.2018р., актовий запис № 882.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2019р. спадкоємцями майна, а саме 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , 1936 р.н., є його доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Видано свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кожній.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.05.2019р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належать на праві спільної часткової власності кожній по 1/8 частині квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.06.2018р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано недіїздатною.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2019р. ОСОБА_3 призначено опікуна її сестру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Отже, із вище зазначених правовстановлюючих документів вбачається, що позивач ОСОБА_1 та недієздатна ОСОБА_3 , та третя особа ОСОБА_5 є співвласниками кв. АДРЕСА_2 .

Тоді як, з"ясовано, що відповідач ОСОБА_4 не є співласником вказаної квартири, в ній не зареєстрований, оскільки згідно довідки про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА від 22.11.2018р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , проте в ній фактично проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 без згоди на те іншого співвласника цієї квартири, зокрема позивача ОСОБА_1

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до змісту ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

Згідно вимог ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Отже, аналіз зазначених норм права свідчить про те, що власність охороняється Законом та Конституцією України. Право спільної власності здійснюється співвласниками за їхньою спільною згодою, що передбачено ст. 358 ЦК України, а не кожним окремо на власний розсуд. А право на вселення в таку спільну власність будинок (квартиру) члена своєї сім"ї в займане ним жиле приміщення, який не є членом сім"ї іншого співвласника також виникає за спільною згодою усіх співвласників житла, оскілки в іншому випадку без такої згоди будуть порушені права одного із співвласника, що згідно норм права допускається лише в одному випадку, коли таке вселення стосується неповнолітніх дітей до своїх батьків, про що прямо зазначено у ч.2 ст. 156 ЖК України.

Отже, оскільки відповідач проживає у спірній квартирі квартирі АДРЕСА_2 без згоди одного із співвласника такої квартири, зокрема позивача, тому такий вважається таким, що самовільно його зайняв, а тому, в силу вище зазначених норм, підлягає виселенню з нього без надання їм іншого жилого приміщення.

Крім того, при прийнятті вказаного рішення суд враховує і те, що відповідач має у користуванні житло, зокрема за адресою: АДРЕСА_3 , де є зареєстрованим згідно довідки про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА від 22.11.2018р. А тому, останній в результаті такого виселення з квартири позивачів фактично не опиниться на вулиці без житла.

Враховується судом і те, що в матеріалах справи наявні пояснення позивача до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві від 30.01.2016р. з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень та погрози фізичної розправи з боку ОСОБА_4 та протокол чергового Святошинського УП ГУ НП в м. Києві від 30.01.2016р. прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

На підставі постанови від 02.02.2016р. слідчого Святошинського УП ГУ НП в м. Києві лікар судово-медичний експерт провів судово-медичну експертизу № 270 за матеріалами кримінального провадження № 0001041 від 31.01.2016р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка пояснила, що 29.01.2016р. зять ОСОБА_4 руками стискав шию, повалив на підлогу. При огляді у ОСОБА_1 виявлено синці по передній поверхні шиї справа в середині та нижній третинах. Вказані ушкодження спричинкені тупим предметом (предметами), могли утворитись 29.01.2016р. Внаслідок не менше 2-х травматичних впливів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Отже, оцінюючи в сукупності досліджені судом докази, вбачається системна протиправна поведінка відповідача в частині дотримання правил соціалістичного співжиття, що робить неможливим для співвласників квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільного проживання з ОСОБА_4 . Тоді як, заходи запобігання такій поведінці відповідача виявились безрезультатними. Оскільки, незважаючи на вжиті заходи попередження з боку правоохоронних органів, відповідач належних висновків не зробив і продовжує свою антисоціальну поведінку. Враховується судом і те, що за таких обстаин, власники житла, тобто позивач ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 , не мають змоги вільно і без остраху володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю з проживанням в квартирі відповідача, який чинить перешкоди у користуванні майном і робить неможливим їх спокійне проживання у квартирі.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 116, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 383, 404, 405 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 6-13, 18,19, 71-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про виселення, задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з житлової квартири за адресою: АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Киїівсьакого апеляційного суду через Святошинський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя: Коваль О.А.