ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року

м.Суми

Справа №591/1531/19

Провадження № 22-ц/816/3432/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С.С. (суддя-доповідач),

суддів: Орлова І.В., Криворотенка В.І.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2019 року в складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом 12.03.2019 року, ОСОБА_1 просила замінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 та зобов`язати його сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 для утримання їх спільної дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Надалі, уточнивши свої позовні вимоги просила суд стягнути з ОСОБА_2 1330 грн. 30 коп. заборгованості по сплаті аліментів за період з серпня 2017 року по лютий 2019 року включно. Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 та зобов`язати його сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 для утримання їх спільної дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею повноліття у розмірі ? частини всіх його доходів, але не менш мінімального рекомендованого розміру аліментів для дитини відповідного віку встановленого Законом України № 2475-VIII від 03.07.2018 року, у сумі 1944,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27.12.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в сумі 700,00 грн. та аліменти на її утримання, до досягнення дитиною трирічного віку, в сумі 300 грн. щомісячно. Після досягнення дитиною трирічного віку, аліменти сплачуються відповідачем лише на їх дитину ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно. 14.14.2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Вказує, що з дня присудження аліментів минув час, змінилося законодавство, збільшився прожитковий мінімум на дітей, самостійно забезпечити належний рівень життя для доньки вона не має можливості, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Зазначає, що відповідач аліментів на інших дітей не сплачує, має задовільний стан здоров`я, займається підприємницькою діяльністю, пов`язаною із наданням в оренду належних йому квартир.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11.04.2019 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2013 року № 591/9588/13-ц відкликано після погашення заборгованості по ньому (в разі її наявності). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що зміна розміру аліментів можлива у разі зміни матеріального стану платника та в інших випадках, передбачених Законом. Водночас, позивач не довила обставин які є підставами для збільшення розміру присуджених аліментів, натомість відповідач хворіє, має на утриманні хворих батьків, є безробітнім. Вказує, що на відміну від нього позивач має дохід вище 10 000 грн., якого цілком достатньо для утримання дитини, а тому підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Зазначає, що присуджений розмір аліментів є занадто великим.

Позивач надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що статус безробітного відповідач отримав лише після винесення оскаржуваного рішення. Крім того, їх спільна донька ОСОБА_3 потребує додаткових витрат на лікування та харчування через захворювання бронхів. Зазначає, що відповідач не надав до суду жодних доказів того, що він хворіє. Вказує. що батьки відповідача, які дійсно хворіють, не потребують стороннього догляду та отримують пенсію. Крім того, догляд за ними також здійснює і сестра відповідача. Зазначає, що відповідачу належить нерухомість яку він надає в оренду. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які позивач одержує на утримання доньки за рішенням суду на сьогоднішній день занадто малий для гармонійного розвитку дитини і не відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27.12.2013 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 грн. 00 коп. щомісячно, до повноліття, починаючи стягнення з 04 листопада 2013 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_3 трирічного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 04 листопада 2013 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року № 2475 - VIII, який набрав законної сили з 28.08.2018 року, було внесено зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України якими збільшено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину з 30% до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється щорічно Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на рівні 2027 гривень.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що з огляду на вищенаведені правові норми, позивачу не можуть виплачуватися аліменти в розмірі нижчому, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів є гарантованим на рівні Закону. Водночас, колегія суддів вважає також за необхідне зауважити, що позивачем не надано до суду жодного доказу, який підтверджував факт того, що позивач фактично отримує аліменти за судовим рішенням в розмірі нижчому, ніж передбачено Законом, також як і доказів того, що вона зверталася до органів державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду в разі, якщо відповідач дійсно сплачував їй аліменти в розмірі нижчому за розмір встановлений ч. 2 ст. 182 СК України.

Однак, колегія суддів приймає до уваги той факт, що на даний час у відповідача на утриманні не знаходиться інших осіб, зокрема неповнолітнього сина від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого відповідач утримував в зв`язку із продовженням навчання на денній формі, станом на день винесення рішення суду, яким позивачці було призначено аліменти на дитину. Крім того, відповідач вже не сплачує аліменти на утримання позивача в зв`язку із досягненням дитиною трирічного віку.

Ці обставини свідчать про зміну матеріального стану відповідача у бік поліпшення.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів відкидає доводи відповідача по справі стосовно того, що позивач отримує достатній дохід для утримання дитини, а її заробітна плата перевищує 10 000 грн. з огляду на те, що за змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, які мають можливість надати матеріальну допомогу дитині, а не на будь - кого одного з них. З огляду на вказане, відповідач не довів того, що він має скрутний матеріальний стан і, в зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров`я не має змоги надавати достатній рівень матеріального утримання дитині. Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, оскільки останній не надав жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Також, колегія суддів не приймає доводи відповідача стосовно того, що він утримує хворих батьків, які є пенсіонерами, оскільки останні отримують пенсію, крім того вказана обставина не спростовує того, що він за віком та станом здоров`я є працездатним і тому також, як і позивач, може надати матеріальну допомогу. Більш того, відповідачем не надано до суду доказів того, що саме він одноособово утримує своїх батьків і в якому розмірі. Таким чином, посилання відповідача на те, що вказані обставини не дають можливості йому сплачувати аліменти в більшому розмірі виглядають не переконливими.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги той факт, що відповідач не спростував доводи позивача стосовно того, що він отримує додатковий дохід від надання в оренду квартир.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальний стан відповідача покращився порівняно з тим, що був у нього станом на день винесення рішення про стягнення з нього аліментів, а тому він має змогу платити аліменти на дитину в більшому розмірі.

Що стосується доданої відповідачем до апеляційної скарги довідки з Сумського міського центру зайнятості від 06.05.2019 року, то колегія суддів не може прийняти її до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ч. 4 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що вказана довідка не була надана до суду першої інстанції, доказів неможливості подання до суду довідки про те, що відповідач знаходиться на обліку в Сумському міському центрі зайнятості останнім надано не було. Крім того, відомості що зазначені у довідці стосуються періоду з 19 квітня 2019 року, тобто періоду який виник після винесення судового рішення по справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: І.В. Орлов

В.І. Криворотенко