Справа № 366/1208/19
Провадження № 2-о/366/44/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2019 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Мартовицької Н.Є.,

представника заявника адвоката Воробей Л.М.

представника заінтересованої особи Тихонової В.І.

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Воробей Леся Михайлівна, заінтересована особа Іванківське РС ДМС України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення: просив встановити факт постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року. Встановлення зазначеного юридичних фактів йому необхідне для використання свого права по набуттю громадянства України за територіальним походженням. У заяві зазначив, що він народився у 05.03.1967 року на території республіки Таджикістан. Влітку 1990 року приїхав з Таджикістану до України в гості до свого дядька. У період з серпня 1990 року по грудень 1991 року постійно проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 та працював у місцевому колгоспі. У грудні 1991 року був вимушений повернутись до Таджикістану у зв"язку із тяжкою хворобою матері.

14.05.2019 він через свого представника адвоката Воробей Л.М. - звернувся до Іванківського районного сектору Державної міграційної служби України із заявою про оформлення паспорта громадянина України. Йому було відмовлено та усно роз"яснино, що для набуття громадянства України за територіальним походженням потрібно надати підтвердження фактичного постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Воробей Л.М. заяву ОСОБА_1 підтримала та зазначила, що встановлення зазначеного факту необхідне заявнику для підтвердження факту проживання на території України, отримання паспорта громадянина України.

Заінтересована особа представник Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - у судовому засіданні зазначила, що заявник особисто до Іванківського відділу не звертався, був його представник адвокат Воробей Л.М., після вивчення в судовому засіданні записів у книзі обліку робочого часу, вона дійшла висновку, що факт про встановлення якого просить заявник може доводитися цим документом. Але після набрання рішенням законної сили, для оформлення громадянства України, він окрім рішення, має надати докази належності до громадянства республік колишнього СРСР станом на 24.08.1991 року.

Суд, вислухавши заявника, його представника, представника заінтересованої особи, свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та оцінивши в судовому засіданні надані докази в їх сукупності, вважає за можливе задовольнити вимоги заявника в повному обсязі, оскільки суд встановив наявність обставин, що обґрунтовують вимоги заявника про встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, чинним законодавством не передбаченого іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення ( з посиланнями на статті ЦПК у редакції станом до 15.12.2017 р.) роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991року.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991року або 13.11.1991року.

П.44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 у період з серпня 1990 року по грудень 1991 року ( в тому числі станом на 24.08.1991 року) безперервно проживав у АДРЕСА_1 без реєстрації, що підтверджується довідкою Феневицької сільської ради № 564 від 16.05.2019 та копією книги № 7 обліку трудового стужу СГВК «Феневицьке».

За даними книги № 7 обліку трудового стажу СГВК «Феневицьке», яка оглянута у судовому засіданні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працював різноробочим в СГВК «Феневицьке» з 20.08.1990 по 15.12.1991.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що вона знає заявника, він деякий час проживав у них, її брат привіз його в село і заявник проживав у їхньому будинку. В селі заявник познайомився з дівчиною і всі думали, що він залишиться проживати в селі постійно, але так склалися обставини, що він змушений був поїхати. Поїхав ОСОБА_1 в Таджикістан взимку, а приїхав в кінці літа 1990 року, проживав заявник у селі біля півтора року і працював у колгоспі різноробочим.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засідання повідомила, що знає заявника, він проживав у її покійної свекрухи, привіз заявника брат її чоловіка. Проживав заявник у с. Соснівка з серпня 1990 року по грудень 1991 року, працював у колгоспі. Поїхав заявник в кінці 1991 року, це був грудень місяць, бо вже принесли ялинку.

14.05.2019 він через свого представника адвоката Воробей Л.М. - звернувся до Іванківського районного сектору Державної міграційної служби України із заявою про оформлення паспорта громадянина України. Йому було відмовлено та усно роз"яснино, що для набуття громадянства України за територіальним походженням потрібно надати підтвердження фактичного постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заявнику встановлення зазначеного вище юридичного факту (постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року) необхідно для отримання паспорту громадянина України. Можливості документально підтвердити заявлені факти у позасудовому порядку він позбавлений. Аналізуючи взаємозв`язок досліджених доказів, суд вважає, що заява є доведеною та обґрунтованою, тому, суд задовольняє її.

Керуючись ст. 315, 316, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець республіки Таджикістан, станом на 24 серпня 1991 року ( із серпня 1990 року по грудень 1991 року) постійно проживав на території України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення (27.06.2019).

Суддя Н.П.Слободян