Номер провадження: 22-ц/813/3820/19
Номер справи місцевого суду: 521/9248/18
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися з позовом до ОСОБА_1 в якому просили зобов`язати відповідача не чинити перешкоди ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вихованні, спілкуванні та побаченні з малолітньою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити наступний порядок зустрічей ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожну п`ятницю з 16.30, забираючи її за адресою: АДРЕСА_1 до суботи 20.00 із залишенням дитини на ніч за адресою: АДРЕСА_2 , обґрунтовуючи свої вимоги таким.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2014 року, що набрало законної сили, шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу є малолітня донька - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зародження, яка проживає разом із матір`ю. На утримання малолітньої ОСОБА_9 ОСОБА_3 сплачує аліменти. Через відсутність порозуміння з питання участі у вихованні доньки та онуки обмеження прав на зустрічі і особисте спілкування з дитиною органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради 17.11.2016 року винесено висновок, яким затверджено порядок участі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вихованні малолітньої ОСОБА_9 у спосіб перебування дитини з батьком, дідусем та бабусею за адресою їх проживання з п`ятниці 16.30 до суботи 19.00 щотижнево.

Відповідачка не виконує рішення органу опіки та піклування та перешкоджає позивачам бачитися з дитиною у встановлений на це час. На даний час ОСОБА_1 разом з донькою не проживає за місцем реєстрації, переїхавши до співмешканця за адресою: АДРЕСА_3 .

Спеціалістами територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі м. Одеси було здійснено декілька виходів за фактичним місцем проживання відповідачки, зокрема, письмово та у телефонному режимі ОСОБА_1 запрошувалася до служби з метою надання пояснень стосовно створення позивачам перешкод у спілкуванні з малолітньою ОСОБА_10 , проте вона не з`явилась. На звернення до усіх установ з приводу невиконання рішення органу опіки та піклування з боку ОСОБА_1 позивачам рекомендовано звернутися до суду.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив на позовну заяву, згодом письмові пояснення, в яких просила задовольнити позовні вимоги позивача частково і встановити графік побачень батька ОСОБА_3 , бабусі ОСОБА_5 , дідуся ОСОБА_4 а саме: щосуботи з 10:00 до 20:00, тобто у денний час з урахуванням її графіку занять, забираючи її за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на такі обставини.

Висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 17.11.2016 року №3190/01-20, на який посилаються позивачі, встановлено перебування дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, дідусем та бабусею з п`ятниці 16:30 до суботи 19:00 щотижнево. Згідно ч. 1 ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неїю. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Службою у справах дітей Одеської міської ради не було вивчено таку істотну обставину, як стан здоров`я дитини на момент надання висновку.

Під час розгляду заяви батька до органу опіки та піклування відповідачем подано відповідну заяву, де вона звертала увагу служби у справах дітей Одеської міської ради на стан здоров`я дитини, запропонувала визначити порядок спілкування батька із дитиною у денний час і тоді, коли вона добре себе почуває. Але посадовими особами служби у справах дітей Одеської міської ради заява була проігнорована та відхилена без пояснення причин та мотивів.

ОСОБА_8 потребує постійної уваги з боку матері та контролю за прийомом ліків, оскільки вона схильна до захворювань. Проблеми із самопочуттям ОСОБА_8 підтверджуються Випискою із центру розвитку дитини від 22.03.2018 року.

Також, службою у справах дітей Одеської міської ради при наданні висновку було перевищено повноваження щодо способу визначення участі батька у вихованні дитини, надані цьому органу Сімейним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 158 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування має право визначати способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Тобто, в такому порядку може визначатися тільки спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною, а не його родичів (бабусі, дідуся). Спосіб участі інших родичів у спілкуванні з дитиною визначається виключно судом.

Не зважаючи на висновок органу опіки та піклування, безпосередньо батько дитини, ОСОБА_3 , не додержувався встановленого порядку участі у вихованні дитини. Так, ним систематично порушувався графік спілкування, а саме - він невчасно (із запізненнями) забирав доньку та повертав її пізно ввечері або вночі. Крім того, донька неодноразово повідомляла, що бабуся з дідусем проводили час з нею шляхом перебування в місцях не зовсім доречних для перебування малолітньої часто хворіючої дитини, а саме: на цвинтарі, в церкві, у інших родичів та їх сусідів. У зв`язку з такими діями батька, бабусі та дідуся дитини, погіршувалось її самопочуття та психічне здоров`я, зокрема через порушення режиму сну.

Позивач вважає, що вік дитини ще не дозволяє їй щотижнево ночувати поза її основним місцем проживання, поодаль від матері. Тільки позивач, як мати, чітко знає, який догляд потрібен дочці та яким чином покласти її спати.

Коли позивачі забирали дитину до себе на ніч, позивач надавала їм ліки та пояснювала, як і коли їх треба дитині давати. Але вони ігнорували прохання, ліки дитині не надавали, а надані ліки не повертали. У зв`язку з цим стан дитини погіршувався. Крім того, вони вимагали надати їм дитину навіть коли в неї була температура, коли дитини не хотіла їхати до них, посилаючись на висновок органу опіки і піклування. Тобто їх зовсім не цікавив стан дитини, її бажання.

Дочка тричі на тиждень відвідує заняття з гімнастики, а саме: понеділок, середа з 17:00 до 19:00, та субота з 10:00 до 12:00. Також з понеділка по п`ятницю вона відвідує центр розвитку дитини з 9:00 до 14:00. У неділю з 12:00 до 14:00, дитина відвідує гурток з ліпки. З 1 вересня 2019 року дитина піде до школи. Виходячи з цього графіку, батько дитини може спілкуватися з дитиною в денний час, забирати та відводити її на гуртки. А якщо позивачі будуть забирати дитину за місто більше ніж на добу з п`ятниці на суботу, це не дасть дитині можливість відвідувати її улюблені заняття та зашкодить її розвитку.

Позивачі заперечили проти позиції відповідача, посилаючись на те, що доказів, що ліки дитині не надавалися не надані суду. Стан здоров`я дитини не завадив відповідачу залишити її батькам співмешканця ОСОБА_1 для виїзду за кордон на десять днів. Графік відвідування гуртків позивачами не заперечувався.

Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у своєму Висновку про визначення способу участі батька, дідуся та бабусі у вихованні малолітньої ОСОБА_9 від 17.11.2016 року встановлено перебування дитини з батьком, дідусем та бабусею за адресою їх проживання з п`ятниці 16.30 до суботи 19.00 щотижнево. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування підтримав висновок.

Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради підтримав висновок Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради щодо визначення способу участі батька, дідуся та бабусі у вихованні малолітньої ОСОБА_9 від 17.11.2016 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 ), треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Дерибасівська,8 , код 25427107), Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22, код 26303175) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 , не чинити перешкод ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вихованні, спілкуванні та побаченні з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено способи участі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вихованні малолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення перебування дитини з батьком, дідусем та бабусею з п`ятниці 16.30 год. до суботи 19.00 год. щотижнево, забираючи її за адресою: АДРЕСА_1 , із зобов`язанням обов`язкового відвідування гуртка з гімнастики щосуботи з 10.00 до 12.00.

Не погодившись з вказаним рішенням суду,представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 року та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_11 - відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2014 року, що набрало законної сили, шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу є малолітня донька - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зародження, яка проживає разом із матір`ю.

Через відсутність порозуміння з питання участі у вихованні доньки та онуки обмеження прав на зустрічі і особисте спілкування з дитиною органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради 17.11.2016 року винесено висновок, яким затверджено порядок участі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вихованні малолітньої ОСОБА_9 у спосіб перебування дитини з батьком, дідусем та бабусею за адресою їх проживання з п`ятниці 16.30 до суботи 19.00 щотижнево.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дідусем та бабусею малолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не заперечувалося сторонами.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечувалось, що дитина з 3,5 років регулярно спостерігається отоларингологом з приводу аденоїдної вегетації, хронічного аденоїдиту, отримувала та отримує курси лікування. За час спостереження, дитина часто хворіє на простудні захворювання та ОРВІ. Також, дитина хворіє на хронічну герпетичну інфекцію.

Дитина тричі на тиждень відвідує заняття з гімнастики, а саме: понеділок, середа з 17:00 до 19:00, та субота з 10:00 до 12:00. Також з понеділка по п`ятницю вона відвідує центр розвитку дитини з 9:00 до 14:00. У неділю з 12:00 до 14:00, дитина відвідує гурток з ліпки.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що при вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Таким чином, відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно ст. 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми онуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання онуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне застосувати положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), за яким дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Підсумовуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, та надані позивачем докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, є належними, достовірними та допустимими.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами справи, у зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375 , 381-384 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року -залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.06.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький