Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 521/11741/15-ц

провадження № 61-36056св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аптека Гаєвського»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Гаєвського» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, скасування наказу про оголошення догани, наказу про затвердження результатів проведення службового розслідування та наказу про звільнення,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2017 року у складі судді Загороднюка В. І. та рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Черевка П. М., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду

м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека Гаєвського» (далі - ТОВ «Аптека Гаєвського»), в якому просить поновити її на посаді завідувача рецептурно-виробничого відділу аптеки ТОВ «Аптека Гаєвського Аптека № 21» з 14 липня 2015 року, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію заробітної плати за весь час вимушеного прогулу та 30 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ «Аптека Гаєвського», в якому просить поновити їй строк на звернення до суду про скасування наказу про оголошення догани та скасування наказу про звільнення; скасувати наказ директора ТОВ «Аптека Гаєвського» ОСОБА_2 від 18 серпня 2015 року № 46 «Про оголошення догани ОСОБА_1 »; скасувати наказ директора ТОВ «Аптека Гаєвського» ОСОБА_2 від 19 серпня 2015 року № 47 «Про затвердження результатів проведення службового розслідування»; скасувати наказ директора ТОВ «Аптека Гаєвського» ОСОБА_2 від 07 вересня 2015 року № 213-К «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 06 липня 2016 року позовні заяви ОСОБА_1 об`єднав в одне провадження.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з квітня 1988 року працювала в аптеці «Аптека № 1», яка неодноразово реорганізовувалася та на даний час має назву ТОВ «Аптека Гаєвського», з 2011 року призначена на посаду завідувача рецептурно-виробничого відділу аптеки ТОВ «Аптека Гаєвського Аптека № 21».

14 липня 2015 року її відсторонено від роботи та робочого місця, про причини відсторонення їй не роз`яснено та у прийнятті заяви про роз`яснення причин відсторонення відмовлено, після чого вона на адресу ТОВ «Аптека Гаєвського» направила письмову заяву поштою.

15 - 17 липня 2016 року ОСОБА_1 прибула на своє робоче місце, однак до роботи допущена не була та повідомлена про звільнення.

20 та 21 липня 2015 року позивач зверталася до завідуючої ТОВ «Аптека Гаєвського Аптека № 21» ОСОБА_5 , однак у будь-яких поясненнях та видачі документів їй відмовлено, належно оформлена трудова книжка не видана, розрахунок не проведений, довідка про її роботу на підприємстві та розмір заробітної плати не видана, письмове повідомлення про нараховані їй при звільненні грошові суми та копію розпорядження (наказу) про її звільнення не видані.

З урахуванням характеру та об`єму заподіяної підприємством відповідача

моральної шкоди, вона оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 30 тис. грн.

Наказом директора ТОВ «Аптека Гаєвського» ОСОБА_2 від 18 серпня 2015 року № 46 «Про оголошення догани ОСОБА_1 » їй винесено догану за порушення трудової дисципліни, а саме відсутність на роботі без поважних причин: 15 - 17, 20 - 24, 27 - 31 липня, 03 - 07, 10 - 14 серпня 2015 року.

Про вказаний наказ вона дізналася 01 березня 2016 року, вважає його незаконним і таким, що виданий з порушенням норм КЗпП України, з особистих мотивів керівництва підприємства, викладені в наказі обставини, на які відповідач посилається як на підстави притягнення її до дисциплінарної відповідальності є надумані та не відповідають дійсності. Жодних дисциплінарних проступків вона не вчиняла, трудової дисципліни не порушувала та належним чином і в повному об`ємі виконувала всі свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією.

01 березня 2016 року позивачу стало відомо, що 07 вересня 2015 року наказом директора ТОВ «Аптека Гаєвського» ОСОБА_2 № 213-К «Про звільнення ОСОБА_1 » її звільнено із займаної посади завідуючої рецептурно-виробничим відділом аптеки № 121 ТОВ «Аптека Гаєвського» на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України, у зв`язку з втратою довіри.

Наказ про своє звільнення вважає незаконним, виданим з порушенням вимог трудового законодавства та її трудових прав та таким, що підлягає скасуванню. Перевірки, інвентаризація та службові розслідування не проводилися, акти розслідування не складалися. Будь-яких пояснень щодо перевірки, інвентаризації службового розслідування у неї не відбиралися.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Малиновський районний суд м. Одеси ухвалою від 19 жовтня 2015 року справу передав за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду по суті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 07 березня 2017 року в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення порушенням позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Апеляційний суд Одеської області рішенням від 05 липня 2017 року рішення Приморського районного суду Одеської області від 07 березня 2017 року скасував, ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав.

Апеляційний суд мотивував рішення тим, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального та процесуального права в частині відмови у позові у зв`язку з порушенням позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки зазначена підстава може бути застосована у разі доведеності порушеного права позивача, однак позовні вимоги ОСОБА_1 недоведені.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 21 липня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відсутність наказу відповідача про відсторонення її від роботи та робочого місця свідчить про протиправність дій посадових осіб відповідача. Матеріали справи містять докази, що підтверджують факт її щоденного прибуття на своє робоче місце та факт її незаконного не допуску до нього та до виконання своїх службових обов`язків, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо недоведеності обставин, викладених в позовній заяві, є завідомо незаконними та необґрунтованими, такими, що спростовуються матеріалами справи. Про проведення будь-якої планової інвентаризації у період з 06 до 16 липня 2015 року її не було повідомлено.

Всі надані відповідачем документи сфабриковані та сфальсифіковані з метою уникнути від відповідальності за грубе порушення трудового законодавства.

Суд апеляційної інстанції неправильно застосував пункт 2 статті 41 КЗпП України, оскільки вона не вчиняла жодних винних дій, які б могли викликати втрату довір`я з боку відповідача.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів повідомлення її про прийняття оскаржуваних наказів, їх вручення та ознайомлення з їх змістом.

Акт про відмову від підпису результатів інвентаризації складено за її відсутності.

ЇЇ доводи на обґрунтування заявлених нею вимог не були прийняті до уваги ані судом першої, ані судом апеляційної інстанцій, були проігноровані, та залишені без правової оцінки, що свідчить про упереджений, однобічний та неповний розгляд справи, що привело до ухвалення незаконних та необґрунтованих рішень.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Приморського районного суду м. Одеси.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах Є Верховний Суд.

04 липня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що з 15 квітня 1988 року ОСОБА_1 працювала у відповідача, займаючи різні посади. Наказом від 16 травня 2011 року № 143/1-к з 16 травня 2011 року її переведено на посаду завідувача рецептурно-виробничого відділу аптеки № 21 ТОВ «Аптека Гаєвського».

З метою забезпечення зберігання матеріальних цінностей ТОВ «Аптека Гаєвського» в особі керівника підприємства, директора ОСОБА_2 та члени колективу аптеки № 21 в особі керівника колективу ОСОБА_5 . 24 березня 2015 року в порядку передбаченому статтею 135-2 КЗпПУ укладено договір про колективну матеріальну відповідальність. Договір підписано завідуючою рецептурно-виробничого відділу ОСОБА_1 .

Наказом ТОВ «Аптека Гаєвського» від 06 липня 2015 року № 38-ос призначено планову інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей аптеки № 21 з 6 липня 2015 року.

Наказом ТОВ «Аптека Гаєвського» № 39-ос від 15 липня 2015 року на час проведення планової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в аптеці № 21 з 15 липня 2015 року призупинено діяльність рецептурно-виробничого відділу. Знаходження у рецептурно-виробничому відділі працівників відділу та інших осіб дозволялося лише у присутності членів інвентаризаційної комісії.

У період з 06 до 16 липня 2015 року в аптеці № 21 ТОВ «Аптека Гаєвського» проводилася планова інвентаризація, в результаті якої виявлено факт нестачі матеріальних цінностей, а саме у відділі готових лікарських форм товарів на суму 40 414, 58 грн та товарів на суму 3 520,94 грн. Встановлено факт знаходження у матеріальній кімнаті рецептурно-виробничого відділу аптеки № 21 ТОВ «Аптека Гаєвського» фасованих та екстемпоральних лікарських засобів, що не знаходяться на балансовому рахунку аптеки та неврахованих грошових коштів у розмірі 1 017 грн.

У зв`язку з встановленими фактами, наказом директора ТОВ «Аптека Гаєвського» від 21 липня 2015 року № 40 розпочато службове розслідування, за результатами якого складено акт про результати службового розслідування щодо виявлення факту нестачі матеріальних цінностей в аптеці № 21 ТОВ «Аптека Гаєвського».

Встановлено, що у рецептурно-виробничому відділі аптеки № 21 виявлено ряд порушень, порушено вимоги до виробництва (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки, що передбачені наказом МОЗ України № 812 від 17 жовтня 2012 року «Про затвердження Правил виробництва (виготовлення) та контролю якості лікарських засобів в аптеках».

Відповідно до затверджених ТОВ «Аптека Гаєвського» типових посадових обов`язків, відповідальність за збереження діючих та допоміжних речовин, що використовуються для виготовлення лікарських форм у рецептурно-виробничому відділі покладено на завідуючу рецептурно-виробничим відділом. На момент виявлення порушень зазначену посаду займала ОСОБА_1 , яка пояснити виявлені порушення відмовилася. Отже, безпосереднє обслуговування матеріальних цінностей було складовою трудовою функції позивача.

Згідно з висновками службового розслідування, затвердженими наказом ТОВ «Аптека Гаєвського» від 19 серпня 2015 року № 47 «Про затвердження результатів проведення службового розслідування щодо виявлення факту нестачі матеріальних цінностей в аптеці № 21 ТОВ «Аптека Гаєвського», винною у порушенні вимог до виробництва (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки, що передбачені наказом МОЗ України № 812 від 17 жовтня 2012 року «Про затвердження Правил виробництва (виготовлення) та контролю якості лікарських засобів в аптеках», у наслідок чого діючі та допоміжні речовини на суму 3 520,95 грн виявилися непридатними для подальшого їх використання - визнано завідуючу рецептурно-виробничим відділом аптеки № 21 ОСОБА_1 . Визначено, що вчинені ОСОБА_1 дії вважати підставою для втрати довіри до неї.

15 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про видачу трудової книжки, копії наказу про звільнення з роботи та проведення розрахунку, в якій вона зазначала про те, що 14 липня 2015 року вона була відсторонена від роботи та свого робочого місця без повідомлення причини, а 15 липня 2015 року її не допущено до роботи та повідомлено про її звільнення.

У відповідь на заяву, 22 липня 2015 року на адресу ОСОБА_1 ТОВ «Аптека Гаєвського» надіслало лист за вих. № 367, в якому її повідомлено про те, що у період з 06 по 16 липня 2015 року на підставі наказу від 06 липня 2015 року № 38-ос у аптеці № 21 проходила планова інвентаризація товарно-матеріальних цінностей та відповідно до наказу від 15 липня 2015 року № 39-ос тимчасово призупинено діяльність рецептурно-виробничого відділу аптеки 15, 16, 17, 20, 21 липня 2015 року зафіксовано факт її відсутності на робочому місці, тому їй необхідно надати пояснення щодо її відсутності на роботі. У цьому листі їй повідомлено про початок службового розслідування за результатами інвентаризації в аптеці № 21, а також запропоновано надати пояснення за фактом виявленої нестачі.

17 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Аптека Гаєвського» із заявою про видачу трудової книжки, довідки про її роботу на підприємстві та розмір заробітної плати, копії розпорядження (наказу) про звільнення та виплату належних їй від підприємства сум.

З 15 липня по 07 вересня 2015 року ОСОБА_1 була відсутня на роботі, про що складено акти про відсутність на робочому місці від 15, 16, 17, 20, 21, 22, 23, 24, 27, 28, 29, 30, 31 липня, 03, 04, 05, 06, 07, 10, 11, 12, 13, 14, 17, 18, 19, 20, 21, 25, 26, 27, 28, 31 серпня, 01, 02, 03, 04 вересня 2015 року.

Наказом ТОВ «Аптека Гаєвського» від 18 серпня 2015 року № 46 ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме за відсутність на робочому місці без поважних причин 15, 16, 17, 20, 21, 22, 23, 24, 27, 28, 29, 30, 31 липня, 03, 04, 05, 06, 07, 10, 11, 12, 13, 14 серпня 2015 року.

19 серпня 2015 року на адресу ОСОБА_1 у відповідь на її заяви ТОВ «Аптека Гаєвського» надіслало лист за вих. № 415, в якому, окрім інших питань, позивача повідомило про відсутність станом на 18 серпня 2015 року наказу про її звільнення. Додатками до листа були наказ ТОВ «Аптека Гаєвського» № 46 від 18 серпня 2015 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 », наказ ТОВ «Аптека Гаєвського» № 47 від 19 серпня 2015 року «Про затвердження результатів проведення службового розслідування» та інші матеріали службового розслідування. ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення з цього приводу. (а. с. 84-87 т. 1).

Наказом ТОВ «Аптека Гаєвського» від 07 вересня 2015 року № 213-к ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України, у зв`язку з вчиненням винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

07 вересня 2015 року на адресу позивача надіслано цінний лист з описом вкладення за вих. № 426 до якого додано копію наказу про звільнення від 07 вересня 2015 року № 213-к та копію розрахункового листа за вересень 2015 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положень статті 139 КЗпП Українипрацівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП Україниза порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

В силу статей 147-149 КЗпП Українироботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статями 147-149 КЗпП Україниправила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Згідно із статтею 148 КЗпП Українидисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Встановивши, що починаючи з 15 липня по 17 серпня 2015 року позивач була відсутня на роботі без поважних причин, на лист відповідача від 22 липня 2015 року про необхідність знаходитися на роботі згідно із затвердженим графіком змінності та надання пояснення причин відсутності не відреагувала, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання наказу відповідача від 18 серпня 2015 року № 46 про оголошення ОСОБА_1 догани за порушення трудової дисципліни незаконним.

Аргументи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона приходила на роботу, однак її не допускали до виконання своїх обов`язків, що підтверджується актами, які містяться в матеріалах справи, є необґрунтовані, оскільки матеріали справи містять один акт від 31 серпня 2015 року про не допуск її до роботи та робочого місця, який складений вже після оскаржуваного наказу відповідача, а тому правового значення не має. Встановлені судами дні відсутності позивача на роботі, саме які стали підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності, нею належними та допустимими доказами не спростовані.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КзпП Українипотрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл та інше); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та інше), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Установивши, що відповідно до затверджених ТОВ «Аптека Гаєвського» типових посадових обов`язків, відповідальність за збереження діючих та допоміжних речовин, що використовуються для виготовлення лікарських форм у рецептурно-виробничому відділі покладено на завідуючу рецептурно-виробничим відділом, тобто ОСОБА_1 , яка підписала договір про колективну матеріальну відповідальність та відмовилася пояснити виявлені порушення, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про законність звільнення позивача за пунктом 2 статті 41 КЗпП України та відмову у задоволенні позову, оскільки вона, відповідно до займаної посади, виходячи зі змісту посадових обов`язків є особою, яка належить до кола осіб, яких може бути звільнено на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для вирішення спору, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача підстав для звільнення позивача за втрату довіри у зв`язку з учиненням ним як працівником, який безпосередньо обслуговує матеріальні цінності, винних дій, та дотримання відповідачем вимог трудового

законодавства України при його звільненні.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував пункт 2 статті 41 КЗпП України, оскільки вона не вчиняла жодних винних дій, які б могли викликати втрату довір`я з боку відповідача спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та положеннями законодавства.

Інші аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК Українизнаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило