Дата документу 25.06.2019 Справа № 333/414/17
Запорізький Апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 333/414/17 Головуючий у 1-й інстанції Фунжий О.А.
Номер провадження 22-ц/807/2115/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Поляков О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

за участю секретаря Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2019 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України боржника ОСОБА_1 за поданням державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Копач Яни Миколаївни, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САВ-Дістрібьюшн»,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У квітні 2019 року старший державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов`язань.

В обґрунтування заяви зазначала, що на примусовому виконанні в Комунарському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться зведене виконавче провадження №58555384 у складі ВП №55747318 та № 57854964 з виконання виконавчого листа № 333/414/17 виданого 14.11.2018 року про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» холодильника INDESIT BIAA 12 P (UN), вартістю 5 693,37 грн., у разі неможливості витребування холодильника в натурі - стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» вартість холодильника в сумі 5693,37 грн., та виконавчого листа № 333/414/17, від 16.01.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» витрати на сплату судового збору в сумі 1 600 грн.

Постановою державного виконавця від 07 грудня 2018 р. відкрито виконавче провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Державним виконавцем 04 лютого 2019 року, 06 березня 2019 року на адресу боржника надсилались виклики для його явки до виконавчої служби для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

З огляду на те, що рішення до теперішнього часу не виконано, старший державний виконавець просила суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 333/414/17 виданими 14.11.2018 року.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2019 року подання державного виконавця задоволено.

Встановлено громадянину України ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу - до виконання ним боргових зобов`язань.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити рішення, яким відмовити у задоволені подання державного виконавця.

19 червня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «САВ-Дістрібьюшн» в особі представника Остапенко Ю.М. Апеляційну скаргу не визнають, просять ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2019 року залишити без змін. Також, просили справу розглянути за відсутності представника стягувача на підставі наявних доказів (т. 2 а.с. 39).

20 червня 2019 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких він зазначає, що на даний час він здійснює усі можливі дії щодо виконання рішення суд по виконавчому провадженню №58555384 відкритого 07.12.2018р. Також, ОСОБА_2 просив суд розглянути справу за його відсутності (т. 2 а.с. 45).

Від старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Копач Я.М. 20 червня 2019 року до апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Вважають, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Боржнику неодноразово направлялися на його адресу виклики з`явитися до виконавчої служби: 13.08.2018р., 10.10.2018р., 17.10.2018р., 06.03.2019р., однак ОСОБА_1 на виклики не з`являвся, про причини неявки не повідомив. Також, 06.03.2019 року державним виконавцем було здійснено вихід на територію за адресою боржника, про що складено акт, боржника вдома не було виявлено. Зазначає, що відділом ДВС було прийнято всі необхідні дії спрямовані на виконання рішення суду по сплаті боргу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з того, що в добровільному порядку ОСОБА_1 рішення суду не виконує та умисно ухиляється від покладеного на нього обов`язку за судовим рішенням.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадяниновіправ у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України " Про виконавче провадження " державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим підлягає з`ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов`язання, або невиконання зумовлено об`єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Отже, сама по собі наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання судового рішення.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та про вчинення виконавчих дій.

Докази того, що ОСОБА_1 отримував копію постанови про відкриття виконавчого провадження в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, за відсутності достовірних даних про ознайомлення ОСОБА_1 з відкритим виконавчою службою відносно нього виконавчим провадженням, відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду є хибним, оскільки не узгоджується з фактичними обставинами справи, а тому у суду були відсутні передбачені законом підстави для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, суд першої інстанції незважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, що свідчить про необґрунтованість подання державного виконавця, прийшов до висновку про задоволення подання державного виконавця.

З урахуванням наведеного, ухвала суду є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст. ст. 374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2019 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову за якою:

«У задоволенні подання старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Копач Яни Миколаївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов`язань - відмовити.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 02 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: