справа № 274/575/19
провадження № 2/0274/1264/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.06.19 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк - Жук А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -
в с т а н о в и в:
30.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою.
Заявлені вимоги мотивує тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області вирішено стягувати з нього, на користь відповідачки аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2016 року по 07 липня 2017 року, з 08 липня 2017 року продовжити стягнення аліментів в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % до досягнення дитиною повноліття.
Окрім аліментів на сина ОСОБА_4 , він сплачує аліменти ще на трьох дітей:
- на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_7 ,
- на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_9 ..
Також сплачує 1000 грн. щомісячно на користь та на утримання ОСОБА_7 до досягнення сином ОСОБА_6 трирічного віку.
Позивач посилається на те, що сукупний розмір аліментів складає більше 50% від його заробітної плати, через що виникає заборгованість зі сплати аліментів, а також діти отримують аліменти не в однакових розмірах. Заборгованість по аліментах виникає стосовно сплати їх на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , яку погашати саме в таких розмірах він не спроможний. На його утриманні також перебуває непрацездатна мати, ОСОБА_10 , яка є пенсіонеркою, потребує постійного медичного обстеження і лікування.
Окрім того, його стан здоров`я погіршився через отримання травм під час участі у бойових діях на території Донецької та Луганської областей, що призводить до додаткових витрат на лікування та медичне обстеження.
З наміром зрівняти виплати на дітей, просить зменшити розмір аліментів, та стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення ним повноліття.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.02.2019 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не з"явилися.
Представник відповідачки, ОСОБА_11 у наданому відзиві на позовну заяву, позовні вимоги не визнав. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає, що факти викладені в позовній заяві не відповідають дійсним обставинам справи, а позивач вишукує способи уникнути від виконання своїх батьківських обов`язків.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався. 26.06.2019 від представника позивача, ОСОБА_12 до суду надійшла заява, в якій позивач просить долучити до матеріалів справи витяг з наказу лав ЗСУ та довідку МСЕК.. Справу просив розглянути у відсутності позивача. Позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідно до вимог ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі статей 178, 191, 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), суд вважає можливим розглядати справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, але при цьому згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.05.2018, вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Миропілля Краснопільського району Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 громадянина України, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2016 року по 07 липня 2017 року, з 08 липня 2017 року продовжити стягнення аліментів в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % до досягнення дитиною повноліття(а.с. 7-9).
За рішеннями Бердичівського міськрайонного суду по справах №274/4435/17 та№274/4434/17, з позивача стягуються аліменти:
- на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_7
- на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_9 (а.с.10, 11)
До досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку з позивача стягуються аліменти на користь та на утримання ОСОБА_7 (а.с. 14).
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
У відповідності до ч. 2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При прийнятті рішення Бердичівським міськрайонним судом від 22.05.2018, щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , суд враховував, що у відповідача на утриманні перебуває, ще троє неповнолітніх дітей та дружина до досягнення дитиною трьох років, а також те, що йому необхідні кошти на лікування через поранення отриманні ним в зоні АТО, а тому посилання позивача на наявність таких фактів не вказує на зміни матеріального або сімейного стану, чи погіршення здоров`я.
При цьому з матеріалів справи вбачається, що виплата аліментів на сина ОСОБА_4 здійснюється позивачем в меншому розмірі по відношенню до інших його дітей, а саме у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно довідки № 19 від 25.02.2019, виданої управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради, ОСОБА_1 , 25.02.2019 встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни, третьої групи відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", травма так, пов`язана із захистом Батьківщини. Пред`явник має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни. Довідка видана із-за відсутності бланків посвідчень особи з інвалідністю внаслідок війни. Дійсна до 01.03.2022 (а.с.27), а відтак позивач має пільги, зокрема: безплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів та виробів медичного призначення за рецептами лікарів, безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням або одержання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування (стаття 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), а тому його посилання у позовній заяві на те, що він хворіє, суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не несе пов`язаних з цим суттєвих витрат.
З наданих позивачем документів, вбачається продовження лікування за травмами отриманими 2014 року(а.с. 16-18).
З довідки до акта огляду МСЕК №548697 від 24.06.2019, вбачається, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 10.06.2019. Причина інвалідності пов`язана із захистом Батьківщини. Протипоказана важка фізична праця.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 за №109 від 26.04.2019, майора ОСОБА_1 , заступника командира першого самохідного артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення, звільненого наказом командувача військ оперативного командування "Північ" від 15.04.2019 №84 з військової служби у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я) пункту 2 частини п`ятої ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" вважати таким, вважати таким, що справи та посаду здав 26.04.2019, з 26.04.2019 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, видати речовий атестат, і направити на військовий облік в розпорядження військового комісара Бердичівського ОМВК Житомирської області.
На думку суду, надані позивачем документи не свідчать про погіршення його стану здоров`я в період після винесення рішення від 22.05.2018, довідкою МСЕК встановлено інвалідність з причин захворювань, які були враховані судом під час винесення попереднього рішення. Наказ про виключення позивача із списків особового складу частини і направлення його на військовий облік в розпорядження військового комісара не свідчить про набуття ним статусу безробітного, а відтак про відсутність доходів.
Позивачем не доведено такого стану його матері, ОСОБА_10 , який потеребує з його сторони догляду та додаткових витрат. Не надано доказів на підтвердження такого.
Згідно ст. 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.
При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.
Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.
Згідно ч. 3 ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Отож з урахуванням наявності у позивача чотирьох дітей, та наявності виплати на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку, виплата аліментів на сина ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу позивача), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не порушує чинного законодавства та цілком відповідає інтересам дитини.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не довів обставин, які у відповідності до законодавства України є підставами для зменшення розміру аліментів, присуджених рішенням суду, а відтак у задоволенні його позову необхідно відмовити.
При винесенні рішення, суд здійснює розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє, а позивач станом на день винесення рішення звільнений від сплати судового збору, судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 83, 178, 191, 258-259, 263-265, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», нормами Конвенції про захист прав дитини, суд -
ух в а л и в:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.
Судовий збір в сумі 768.40 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.
Повний текст рішення виготовлено 26.06.2019.
Головуючий суддя О.В.Замега