Постанова

Іменем України

06 червня 2019 року

м. Київ

справа № 186/984/17

провадження № 61-13101св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Межівського районного нотаріального округу Філіпова Інна Петрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року у складі судді Демиденко С. М. та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року у складі суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Баранніка О. П.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Філіпової І. П. про визнання іпотеки припиненою та зобов`язання провести державну реєстрацію припинення іншого речового права.

Позов мотивований тим, що 25 квітня 2013 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 договір позики на суму 77 000 грн, який згідно підпункту «а» пункту 2 є безпроцентним, та за яким остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01 травня 2018 року. Згідно підпункту «г» пункту 2 договору повернення позики повинно підтверджуватися власноручною розпискою позикодавця.

Цього ж дня, між ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 , з одного боку та ОСОБА_3 , з іншого боку, на забезпечення договору позики було укладено договір іпотеки, предметом якого виступала належна позивачам на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

За сімейними обставинами позичальник ОСОБА_1 переїхала на постійне проживання до Російської Федерації, там уклала шлюб, влаштувалася там на постійне місце роботи. Маючи змогу одноразово повернути позику, у жовтні 2016 року в телефонному режимі дізналась у ОСОБА_3 , рахунок на який йому необхідно перевести кошти. Після чого 04 жовтня 2016 року вона здійснила грошовий переказ на суму 199 000 російських рублів, що за офіційним курсом НБУ станом на 04 жовтня 2016 року складало 82 465 грн 60 коп. (199000 х 0,4144). Вказувала, що більший розмір суми нею переказувався для сплати послуг за припинення іпотеки. Підтвердженням погашення боргу за договором позики є приходний касовий ордер № 52416450 від 04 жовтня 2016 року, заява фізичної особи на переказ грошових коштів № 901350619 від 04 жовтня 2016 року, роздруківка з сайту банку про отримання цього переводу.

Після спливу місяця вона дізналась, що ОСОБА_3 не звернувся до нотаріуса та не припинив іпотеку, посилаючись на зміну курсу долара та необхідність повернення позики у значно більшому розмірі.

Позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Філіпової І. П., яка винесла рішення про відмову у державній реєстрації припинення обтяження речового права, заборони за № 797974 на нерухоме майно, при цьому надала письмові пояснення, що заборону зняти не має можливості, оскільки це можливо або за заявою іпотекодержателя, або за рішенням суду, та з наданих документів не вбачається безспірне погашення позики.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати договір іпотеки від 25 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського нотаріального округу Мініною С. Я., зареєстрованим в реєстрі за № 703 - припиненим; зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Філіпову І. П. виключити з Державного реєстру іпотек запис № 799308 про обтяження іпотекою, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 797974 про заборону на нерухоме майно: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року позов задоволено частково. Визнано іпотеку, за договором іпотеки від 25 квітня 2013 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Першотравенського нотаріального округу Мініною С. Я., зареєстрованим в реєстрі за № 703 - припиненою. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_3 , як кредитор за договором позики прийняв грошовий безготівковий переказ від 04 жовтня 2016 року від боржника за договором позики - ОСОБА_1 , яка виконуючи зобов`язання за договором позики діяла у відповідності до підпункту «в» пункту 2 договору позики, а тому, забезпечене іпотекою зобов`язання за договором позики виконано в повному обсязі, в такому разі зобов`язання за договором іпотеки, яке є похідним від договору позики, також припиняється.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення. Відповідно до пункту 4.3. договору іпотеки від 25 квітня 2013 року, право іпотеки припиняється виконанням іпотекодавцями забезпечених іпотекою зобов`язань. Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позов є передчасним у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 свого обов`язку в отриманні розписки та ненаданням належних копій документів, що встановлюють особу у зв`язку з їх зміною. Позивачі за місцем виконання зобов`язання свого обов`язку не виконали, тому на час ухвалення рішень суду борг вважається таким, що не повернутий. Таким чином висновки суду про те, що основне зобов`язання за договором позики припинилось внаслідок переказу грошовий коштів, не врахувавши підпункт «г» пункту 2 договору позики є невірним. Також, суди не прийняли до уваги та не надали правової оцінки рішенню про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30 травня 2017 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Суди установили, що 25 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено безпроцентний договір позики, за умовами якого остання отримала від позикодавця грошові кошти в сумі 77 000 грн та зобов`язалась повернути їх не пізніше 01 травня 2018 року.

Згідно підпункту «в» пункту 2 цього договору виконання зобов`язання за цим договором має здійснюватися альтернативно, або готівкою або у безготівковий спосіб.

В той же день, 25 квітня 2013 року на забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, між ОСОБА_1 , її сином ОСОБА_2 , з однієї сторони та з ОСОБА_3 , з іншої сторони, було укладено договір іпотеки, предметом якого виступала належна позивачам на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором іпотеки від 25 квітня 2013 року, посвідченого нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С. Я.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 31 липня 2013 року ОСОБА_1 змінила прізвище на - ОСОБА_1 .

04 жовтня 2016 року на виконання основного зобов`язання за договором позики ОСОБА_1 у безготівковий спосіб перерахувала ОСОБА_3 , грошові кошти в розмірі 199 670,00 російських рублів, що на день платежу еквівалентно 82 465 грн 60 коп.

Зазначені кошти позикодавець ОСОБА_3 прийняв шляхом отримання безготівкового переказу, проти чого не він заперечував у судовому засіданні (а. с. 22-24).

30 травня 2017 року державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Межівського районного нотаріального округу Філіпова І. П. відмовила у державній реєстрації припинення обтяження речового права, заборони № 797974 та у державній реєстрації припинення іпотеки за № 799308 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною п`ятою статті 2 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до положень частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Пунктом 4.3. договору іпотеки від 25 квітня 2013 року встановлено, що іпотека припиняється виконанням іпотекодавцями забезпечених іпотекою зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За положеннями статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що позичальник ОСОБА_1 належним чином виконала свої зобов`язання за договором позики від 25 квітня 2013 року у зв`язку з фактичним повним поверненням грошових коштів за цим договором, які позикодавець ОСОБА_3 отримав, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обгрунтовано виходив із того, що зобов`язання за договором позики припинилось на підставі статті 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки).

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень. При вирішенні даної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

А. О. Лесько