Справа № 745/320/19
Провадження № 2/745/126/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Смаль І.А.,

за участі секретаря судового засідання Шуляр І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.01.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 6100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, шо підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті складає між нею та Банком договір, шо підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань виникла заборгованість у сумі 20192,55 грн. На даний час відповідач продовжує, ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

В судове засідання представник позивача АТ КБ "Приватбанк" не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила,що вона дійсно укладала кредитний договір з банком та підписувала всі документи . Вона не згодна з нарахованою сумою заборгованості.Також просила застосувати позовну давність. В подальшому відповідач в судове засідання не з"явилася,надавши письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника. Позовні вимоги визнає частково . Не згодна з нарахуванням одночасно штрафу (фіксованої частини) та пені. Вважає,що до неї може бути застосований лише один вид штрафних санкцій.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити часково, з наступних підстав.

Згідно заяви від 25.01.2008 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього стоку одна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Сторонами не заперечується дія даного договору до теперішнього часу.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, шо Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору с прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 6100,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі встановленому тарифами договору.

Внаслідок несвоєчасних та не в повному обсязі необхідних платежів, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором від 25.01.2008 року, а саме заборгованість станом на 19.03.2019 року становить - 20192,55 грн (7373,33 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4139,17 - заборгованість за тілом кредиту, 6856,57 грн. - заборгованість по пені; 385,74 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також заборгованість по штрафам 1437,74 грн).

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, які порушили права позивача, доказів належного виконання кредитного договору не надав, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно застосування позовної давності у даному спорі то, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Суд дослідивши графіки розрахунку кредитної заборгованості (а.с.7-13) встановив, що відповідач здійснювала погашення кредитної заборгованості та використовувала кредитні кошти впродовж усього строку користування кредитним лімітом починаючи з 2008 до 2019 років, тобто свідомо вчиняла дії, направлені на погашення кредитної заборгованості, що свідчить про переривання позовної давності, передбачених статтею 264 ЦК України.

Вказані висновки суду, стосовно застосування у даному спорі позовної давності, узгоджуються з висновками викладеними у Постановах Верховного Суду №668/8830/15-ц від 07.06.2018, №658/3714/15-ц від 20.06.2018 та № 344/2935/16-ц від 23.01.2019 року.

Також, враховує висновки викладені постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 369/844/16-ц, де зазначено, що відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно із положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та положення статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до ст. 546 ЦК УКраїни виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

В звязку з тим, що Умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема п.2.1.1.7.6, передбачено сплату штрафу за порушення виконання зобов"язань, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею не підлягають задоволенню, а позовні вимоги про стягнення штрафів у розмірі 1437,74грн. підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, в розмірі 12950,24 грн., що складається: 7373,33 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4139,17 - заборгованість за тілом кредиту, а також заборгованість по штрафам 1437,74 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1232,00 грн. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526,527,530,634,1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 263-265, 273,274-279 ЦПК України,суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 12950,24 грн боргу за кредитним договором , а саме 7373,33 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4139,17 - заборгованість за тілом кредиту, а також заборгованість по штрафам 1437,74 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 1232,00 грн в рахунок повернення судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовити. Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Сосницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", (01001.м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, . Відповідач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя І.А.Смаль