Справа № 463/7109/18 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/1449/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. Львів

Справа № 463/7109/18

Провадження 22-ц/811/1449/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "Ю.БІ.АЙ-КООП" в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2019 року у складі судді Жовнір Г.Б.

у справі

за позовом ПАТ "Страхова Група "Ю.БІ.АЙ-КООП" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2018 року до суду звернулось ПАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" із позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі виплаченого страхового відшкодування у сумі 2 320,22 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між товариством та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом №АК/7882257, предметом якого є захист майнових інтересів водія, який перебував за кермом транспортного засобу Опель, р.н. НОМЕР_1 , з реєстрацією в Республіці Польща.

12 квітня 2018 року. в м. Львові відбулася ДТП за участі цього транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля БМВ д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . За наслідками цієї ДТП було складено Європротокол, згідно якого ОСОБА_2 був визнаний винним у ДТП.

10 липня 2018 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування відповідачу ОСОБА_1 у сумі 2 320,22 грн.

В подальшому з`ясувалось, що транспортний засіб Опель р.н. НОМЕР_1 може використовуватися на території України тільки громадянином Республіки Польща, який його ввіз в Україну.

Тому, позивач вважає, що на момент виплати страхового відшкодування існувала правова підстава, яка згодом відпала.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржив ПАТ "Страхова Група "Ю.БІ.АЙ-КООП", подавши апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що за правилами ст. 1212 ЦК України під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Звертає увагу апеляційного суду, що у випадку, який розглядається в даній справі, відсутні договірні відносини між позивачем та відповідачем. Таким чином, правова підстава щодо отримання коштів між сторонами не виникла. Договір або будь-який інший правочин не укладався, а тому оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України та є такою, що підлягає поверненню.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд залишити оскаржуване рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що страховик виплатив належне йому страхове відшкодування, а тому немає підстав для висновку про безпідставно отримані кошти.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії полісу №АК/7882257, АТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та гр. ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом (а.с.11). Страхувальником зазначено ОСОБА_2 ,, а забезпечений транспортний засіб: Opel Vectra н.з. НОМЕР_1 , строк дії якого з 17.01.2018 до 16.01.2019 включно.

12 квітня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Опель р.н. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_2 та автомобіля БМВ д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої дані автомобілі було пошкоджено. За наслідками даної ДТП водіями було складено Європротокол, згідно якого ОСОБА_2 було визнано винним у настанні даної ДТП (а.с.10).

06 липня 2018 року відповідач подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.9), на підставі якої йому 10 липня 2018 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 2 320,22 гривень (а.с.8).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що позов є безпідставний, так як правова підстава відповідно до якої відповідач отримав виплату страхового відшкодування не відпала, не визнана недійсною, не скасована, не змінена та припинена. ОСОБА_2 який є страхувальником, на підставі п.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є особою відповідальність якого застрахована.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, так як такий зроблений на підставі правильного застосування норм матеріального права.

Так, спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"

Відповідно до пункту 1.4. статті 1 цього закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно пункту 1.7. статті 1 цього закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 37 цього закону визначено правові підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. Апеляційний суд погоджується з доводами відповідача, що такий перелік підстав є вичерпним та не передбачає такої підстави для відмови, як неправомірне володіння винною особою транспортним засобом.

За таких умов, доводи позивача про те, що страхове відшкодування виплачено безпідставно відповідачу правильно спростовані судом та відповідачем. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з цим.

Апеляційний суд також відзначає, що хоч і згідно ст. 380 Митного кодексу України транспортні засоби можуть використовуватись на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспорті засоби в Україну, для їх потреб, проте таке порушення може мати визначені законом правові наслідки. І такими правовими наслідками не може бути позбавлення права на страхове відшкодування, оскільки закон не пов`язує їх.

Суд першої інстанції також правильно застосував ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що для застосування ст. 1212 ЦК України обов`язково має бути встановлено відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, коли мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК).

У даній справі, підставою для виплати страхового відшкодування був договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідчений полісом (а.с.11).

Вказана обставина виключає можливість застосування ст. 1212 ЦК України та стягнення коштів на її підставі.

Тому, висновки суду першої інстанції є вірними та узгоджуються із нормами матеріального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "Ю.БІ.АЙ-КООП" - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 червня 2019 року.

Головуючий

Судді