Ухвала

Іменем України

21 червня 2019 року

м. Київ

справа № 128/1284/18

провадження № 61-6895ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року. Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 1 497 грн та утримує дружину, яка є інвалідом другої групи. Через свій скрутний майновий стан він позбавлений можливості сплатити судовий збір.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 березня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору задоволено частково.

Зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору за подання апеляційної скарги з 5 625 грн до 2 812 грн 50 коп. (вдвічі).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року залишена без руху.

У березні 2019 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду лист щодо виконання ухвали Вінницького апеляційного суду від 22 березня 2019 року, у якому зазначив, що він отримує невелику пенсію у розмірі 1 497 грн, яка, на його думку, нараховується у порушення вимог статті 46 Конституції України, звернув увагу на інші справи, де його було звільнено від сплати судового збору, і повторно просив звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору повторно задоволено частково.

Зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору за подання апеляційної скарги з 5 625 грн до 2 812 грн 50 коп. (вдвічі).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року залишена без руху.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року повернуто заявнику.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року. Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 1 497 грн та утримує дружину, яка є інвалідом другої групи. Через свій скрутний майновий стан він позбавлений можливості сплатити судовий збір.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 травня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року залишено без руху для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та документа про сплату судового збору або доказів звільнення від його сплати.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року, з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року, в якій він, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу до суду апеляційної інстанції для відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року відмовлено.

У червні 2019 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року вже була предметом касаційного перегляду, підстав для повторного розгляду цієї касаційної скарги немає, то у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в зазначеній частині, слід відмовити.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Апеляційним судом встановлено, що в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів за період 2018 року від 18 березня 2019 року № 3976, відповідно до яких ОСОБА_1 у 2018 році отримав дохід у розмірі 885 грн 50 коп. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Австрія Джус Україна» та довідку Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 10 травня 2019 року № 1599 про те, що він перебуває на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком, яка за період з травня 2018 року до квітня 2019 року становить 17 406 грн.

Також ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що вперше з апеляційною скаргою звертався його представник 07 березня 2019 року. Ця апеляційна скарга була повернута з підстав, що вона подана особою, яка не має права звертатися з апеляційною скаргою. Вдруге апеляційна скарга була подана ним особисто 20 березня 2019 року, її було визнана неподаною та повернуто йому з підстав несплати судового збору.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що повернення апеляційної скарги не позбавляє його права на повторне звернення з такою скаргою, тому просив суд апеляційної інстанції поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційним судом обґрунтовано зазначено, що копію повного тексту рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року ОСОБА_1 отримав 03 березня 2019 року, тому він мав право на поновлення строку на подання апеляційної скарги за правилами, передбаченими частиною другою статті 354 ЦПК України, у разі подання апеляційної скарги в строк до 02 квітня 2019 року включно.

Апеляційну скаргу на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав 25 квітня 2019 року, у порушення вимог частини другої статті 354 ЦПК України.

Зважаючи на принцип змагальності сторін, викладений у статті 12 та статті 81 ЦПК України, доведення поважності причин пропуску строку на звернення з апеляційною скаргою покладається на особу, яка звертається з апеляційною скаргою.

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2019 року з пропуском строку на апеляційне оскарження, також не сплатив судовий збір, а подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, ідентичне тому, яке було вирішене Вінницьким апеляційним судом 22 березня 2019 року та 01 квітня 2019 року, не зазначаючи будь-яких інших підстав на його обґрунтування.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не погоджується з ухвалами Вінницького апеляційного суду від 22 березня 2019 року, 01 квітня 2019 року та 15 квітня 2019 року про часткове задоволення його клопотання щодо звільнення від сплати судового збору та про повернення апеляційної скарги, повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та таким самим за змістом клопотанням про звільнення від сплати судового збору з метою визначення іншого складу суду для вирішення цього питання.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 травня 2019 року було повторно вирішено клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду не можуть бути визнані поважними, оскільки ним не наведено обставин, які перешкоджали виконанню ухвали Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2019 року у встановлений судом строк, а зводяться до того, що він не погоджується з судовими рішеннями апеляційного суду щодо вирішення його клопотання та повернення апеляційної скарги.

Цивільно процесуальним законодавством України чітко визначені та є однаковими для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Апеляційний суд, застосувавши правильно положення статей 357, 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку апеляційного оскарження.

Враховуючи вищевикладене, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець