Справа № 462/4050/19
УХВАЛА

08 липня 2019 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Румілова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», третя особа Національний банк України» про визнання дій протиправними та скасування рішень про реєстрацію права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 25.06.2019 року звернувся до суду з позовною заявою, якою просить визнати незаконними дії державного реєстратора Бойко Христини Романівни Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» щодо реєстрації права власності на кв. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в РВПН 22670686 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер : 46881999 від 16.05.2019р., прийняте держаним реєстратором Бойко Христиною Романівною Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу».

Також позивач надав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в РВПН 22670686 та заборонити суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на об`єкт нерухомого майна, зокрема : квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в РВПН 22670686.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідач може в будь-який момент відчужити раніш належну йому квартиру, а дії щодо реєстрації банком за собою права власності на вказану квартиру ним оскаржуються як незаконні. Вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказана заява розглядається судом без повідомлення сторін.

Вивчивши позовну заяву та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (крім випадків, передбачених ч.4 ст.151 ЦПК ). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, позивачем ОСОБА_1 наведено обгрунтовані підстави для застосування заходів забезпечення позову, надано належні та допустимі докази, а тому суд дійшов висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, вимога про заборону суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на об`єкт нерухомого майна, зокрема: квартиру АДРЕСА_1 підлягає відмові, оскільки така вимога охоплюється таким видом забезпечення позову, як накладення арешту на майно .

Таким чином заявлена вимога позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.149-150 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», третя особа Національний банк України», про визнання дій протиправними та скасування рішень про реєстрацію права власності на нерухоме майно задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в РВПН 22670686.

В іншій частині вимог про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова