Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 335/12367/14-ц

провадження № 61-7707св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Бєлки В. Ю.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест» (далі - ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 13 березня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест» укладено кредитний договір№ 04/08/06-КЛТ, зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами до кредитного договору. За умовами договору ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест» отримало кредит у вигляді кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості 30 627 200,00 грн з кінцевим строком повернення до 14 жовтня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим кредитним договором, 17 березня 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 06/01/101/06-НВклн, за умовами якого останній передав банку в іпотеку нежиле приміщення 106, підвалу літ. А-9-11, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 867,0 кв. м.

24 липня 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 04/08/102/06-КЛТ, за умовами якого ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобов`язань товариства передав банку в іпотеку нежиле приміщення підвалу та першого поверху літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 405,8 кв. м.

19 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобов`язанні), за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за вказаними кредитним та іпотечними договорами.

Позичальник та майнові поручителі зобов`язання за договорами не виконували, на вимоги не реагували. Станом на 19 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 51 940 376,15 грн.

ПАТ «Дельта Банк» просило суд звернути стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення вказаної кредитної заборгованості, а саме на вказане нерухоме майно, шляхом продажу предметів іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, яка визначена звітом про незалежну оцінку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 08 квітня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив із того, що належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості врегулювання спору у позасудовому порядку, як це передбачено пунктом 4.3 укладених іпотечних договорів, суду не надано. Тому позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку є передчасними та задоволенню не підлягають.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 08 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс - Інвест» перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 04/08/06-КЛТ від 13 березня 2006 року в розмірі 48 121 472, 76 грн, що складається з: суми заборгованості за кредитом 30 627 200 грн; заборгованості по процентам 16 964 591,94 грн та пені за несвоєчасне повернення процентів 529 680, 82 грн звернено стягнення на предмети іпотеки:

- за іпотечним договором від 17 березня 2006 року № 06/01/101/06-НВклн на нежиле приміщення, підвалу літ. А-9-11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 867,0 кв. м, що належить ОСОБА_1 на праві власності шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною не нижчою ніж 12 335 400,00 грн, яка визначена звітом про незалежну оцінку від 31 липня 2015 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Е.Р.С.Т.Е.»;

- за іпотечним договором від 24 липня 2006 року№ 04/08/102/06-КЛТ на нежиле приміщення, підвалу та першого поверху літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 405,8 кв. м та належить ОСОБА_4 на праві власності шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною не нижчою ніж 3 073 350 грн, яка визначена звітом про незалежну оцінку від 31 липня 2015 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Е.Р.С.Т.Е.».

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 3 827,00 грн із кожного.

Апеляційний суд виходив із того, що наявні розрахунки погашення кредитної заборгованості за договором, внаслідок невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором свідчать про те, що у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок майна, переданого в іпотеку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням спору, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно дослідив обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, зокрема, не перевірив та не врахував надані третьою особою копії платіжних доручень, розрахунки сплати процентів, отримання та повернення кредитних коштів, копії банківських виписок, які підтверджують відсутність заборгованості ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест» перед ПАТ «Дельта Банк».

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ПАТ «Дельта Банк» подало відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс-Інвест», про звернення стягнення на предмет іпотеки та витребувано з Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя вказану справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що13 березня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс - Інвест» укладено кредитний договір № 04/08/06-КЛТ зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами до кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою № 76 від 12 жовтня 2012 року) банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у вигляді кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості 30 627 200,00 грн.

Кредит надавався позичальнику на закупівлю товарів, сировини і матеріалів, послуг (пункт 2.2 кредитного договору).

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, та надав позичальнику кошти в обсязі та на умовах, визначених кредитним договором.

19 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги (про заміну кредитора у зобов`язанні), нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г., зареєстрований у реєстрі за № 1360.

Відповідно до додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 19 червня 2013 року, право вимоги за кредитним договором № 04/08/06-КЛТ від 13 березня 2006 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс - Інвест» перейшло до АТ «Дельта Банк».

26 червня 2013 року на адресу позичальника було направлено повідомлення про заміну кредитора та відступлення прав вимоги за кредитним договором, яке отримано 01 липня 2013 року.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 06/01/101/06-НВклн від 17 березня 2006 року, в іпотеку передане нежиле приміщення підвалу літ. А-9-11 на АДРЕСА_1 у місті Запоріжжі, загальною площею 867,0 кв. м, а також з ОСОБА_5 іпотечний договір від 24 липня 2006 року № 04/08/102/06-КЛТ, за яким в іпотеку банку передане нежиле приміщення підвалу та першого поверху літ. А-5 на АДРЕСА_3 , загальною площею 405,8 кв. м.

Зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором позичальником не виконуються, строк дії кредитного договору закінчився 14 жовтня 2013 року.

Згідно з розрахунками розмір основного боргу за кредитним договором (тіло кредиту) становить 48 121 472,76 грн, що складається з суми заборгованості за кредитом 30 627 200,00 грн, заборгованості по процентам 16 964 591,94 грн та пені за несвоєчасне повернення процентів 529 680,82 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанціїнорм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язання, забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовільнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до вимог частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно з пунктом 4.5 іпотечного договору № 06/01/101/06-НВклн від 17 березня 2006 року реалізація здійснюється іпотекодержателем самостійно шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу майна з третіми особами, а у разі звернення стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». Ціна майна в разі його продажу визначається в розмірі 8 756 700,00 грн.

Згідно пункту 4.5 іпотечного договору № 04/08/102/06-КЛТ від 24 липня 2006 року реалізація майна здійснюється Іпотекодержателем самостійно шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу майа з третіми особами, а у разі звернення стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». Таку ціну сторонами визначено пунктом 1.4 іпотечного договору, де зазначено, що заставна вартість майна за згодою сторін складає 1 766 500,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наданих на підтвердження заборгованості за кредитним договором розрахунків, установив, що розмір боргу за кредитним договором (тіло кредиту) становить 30 627 200,00 грн. Зазначена сума не оспорена відповідачами та позичальником.

Заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами становить 16 964 591,94 грн.

Визначаючи розмір пені за прострочення виконання зобов`язань, суд встановив, що Банк здійснив таке нарахування на суму 398 784,11 грн після закінчення строку дії договору.

Натомість право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

За таких обставин, правильним є висновок апеляційного суду про те, що при визначенні розміру заборгованості враховується лише розмір пені, нарахований в межах строку дії договору, розмір якої становить 529 680, 82 грн.

Виходячи, з належних та допустимих доказів, наданих сторонами, встановлених фактичних обставин справи, та з підстав передбачених вищевказаними нормами, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок нерухомого майна, переданого в іпотеку, а отже наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що суд апеляційної інстанції не перевірив та врахував надані третьою особою докази, які підтверджують відсутність заборгованості ТОВ «Запорізьке підприємство по забезпеченню матеріальними ресурсами «Ресурс - Інвест» перед ПАТ «Дельта Банк» не заслуговують на увагу, оскільки вони були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка грунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, наведені у касаційній скарзідоводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення відповідно до статтей 411, 413 ЦПК України, оскільки Верховний Суд не вправі встановлювати обставини, що були встановлені в рішенні апеляційної інстанції, і досліджувати докази, подані на підтвердження цих обставин.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук