ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3543/17 Номер провадження 22-ц/814/1651/19Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Дикань Д.І.

за участю представника позивача - Коваленка Р.Й.

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2019 року

по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24 грудня 2007 року, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2017 року має заборгованість - 55 489 грн. 60 коп., яка складається з наступного: 1875,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 46 795,28 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 618,55 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, заборгованість за кредитним договором не погашає, позивач просив стягнути на його користь вказану суму заборгованості.

21 травня 2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2019 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, - просило рішення районного суду - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» - задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, умовам договору щодо його дії, не перевірив належним чином строк дії кредитної картки.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 вказувала, що судом першої інстанції враховані всі обставини по справі, дотримано норми матеріального та процесуального права, тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Вважає безпідставним твердження апелянта про те, що районний суд не врахував строк дії картки та відмовив у задоволенні позову, - оскільки доказів перевипуску карти позивачем не надано, та сам строк дії картки № НОМЕР_1 0382 у заяві від 24 грудня 2007 року не зазначений.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24 грудня 2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2 600 грн. у вигляді встанов-леного кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором, відповідач, згідно наданого банком розрахунку, станом на 31 жовтня 2017 року має заборгованість - 55 489 грн. 60 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - у розмірі 1 875,77 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - у розмірі 46 795,28 грн.; заборгованості за пенею та комісією - у розмірі 3 700,00 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 618,55 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що останнє користування відповідачем коштами було 01 березня 2013 року, відтак строк позовної давності для стягнення основної суми заборгованості за тілом кредиту, відсотками, а також штрафних санкцій розпочався 01 квітня 2013 року, в той час, як з позовом до суду банк звернувся у листопаді 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах, визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Такий висновок наведений в правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленоїсторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2007 року ОСОБА_2 заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку,на підставі якої відповідачем отримано платіжну карту кредиту «Універсальна» № НОМЕР_2 , відкрито картковий рахунок, на який зараховано суму кредитного ліміту. Строк дії карти у анкеті-заяві від 24 грудня 2007 року - не зазначено /а.с. 8/.

Погашення заборгованості по платіжних картках визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, без встановленого мінімального платежу.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що останнє зняття відповідачем коштів з карткового рахунку було 1 березня 2013 року, отже погашення заборгованості мало відбутися до кінця березня 2013 року, що не було виконано позичальником, - звідси вірним є висновок суду про те, що строк позовної давності для стягнення основної суми заборгованості за тілом кредиту, відсотками, а також штрафних санкцій розпочався 01 квітня 2013 року, в той час, як з позовом до суду банк звернувся лише у листопаді 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові, про що було заявлено стороною відповідача в суді першої інстанції.

Доводи АТ КБ «Приватбанк» щодо пролонгації договору шляхом перевипущення кредитної карти, виданої ОСОБА_2 та здійснення останньою періодичних платежів на погашення кредитної заборгованості, - не можуть бути визнані обгрунтованими, оскільки видана банком довідка щодо отримання відповідачем кредитних карток №531741 та №962043 не містить посилання на первісні документи, які б містили підпис відповідача, а також належні докази того, що дані картки видавалися позичальнику саме після спливу строку дії платіжної картки, виданої 24 грудня 2007 року.

З урахуванням встановленого, висновки районного суду відповідають фактичним обставинам справи та кореспондують висновкам Верховного Суду, викладеним в поста-новах: від 06 березня 2018 у справі №2120/12694/12, від 21 березня 2018 року у справі №441/569/17 та від 28 березня 2018 по справі № 332/3802/14-ц, згідно яких перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається від несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом позовної давності про застосування якої відповідачем заявлено у суді першої інстанції до ухвалення у справі судового рішення.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.