Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 454/496/17-ц

провадження № 61-31651св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - фермерське господарство «Бурка В.В.»,

відповідачі: Генеральна прокуратура України, держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу фермерського господарства «Бурка В. В.» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року у складі судді Струс Т. В. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Крайник Н. П., Савуляк Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2017 року фермерське господарство «Бурка В. В.» (далі - ФГ «Бурка В. В.») звернулося до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ФГ «Бурка В. В.» звернулося із заявою від 08 листопада 2016 року та зверненням від 16 січня 2017 року до Генеральної прокуратури України щодо вирішення питання про порушення кримінального провадження за статтею 364 КК України відносно державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища.

Проте, рішення щодо внесення чи не внесення відомостей за вищезгаданою заявою та зверненням позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань Генеральною прокуратурою України не приймалось. Представник господарства вважав такі дії Генеральної прокуратури України протиправними й такими, що порушують його права і завдали моральної шкоди.

З урахуванням викладеного ФГ «Бурка В. В.» просило стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України на його користь 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями прокуратури.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року у задоволенні позову ФГ «Бурка В. В.» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів, у чому саме полягає завдана йому моральна шкода, не надав належних та допустимих доказів щодо визнання незаконними дій посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви та звернення. Крім того, невнесення прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань можуть бути оскаржені до слідчого судді в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України. Однак цим правом позивач не скористався.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 року відхилено апеляційну скаргу ФГ «Бурка В. В.», рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачами заподіяно шкоду та не доведено наявність такої шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів та вину останніх в її заподіянні. Тому відсутні підстави для відшкодування ФГ «Бурка В. В.» моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, фермерське господарство «Бурка В. В.», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної правової оцінки доводам позовної заяви, не звернули уваги на незаконну бездіяльність прокуратури, яка виявилася у відсутності належного реагування на його заяву та звернення. Вказує, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясували обставин справи та дійшли помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу представник Генеральної прокуратури України зазначає, що позивачу було роз`яснено, згідно зі статтею 303 КПК України, право на оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до слідчого судді.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду, а ухвалою від 10 червня 2019 року - призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ФГ «Бурка В. В.» звернулося із заявою від 08 листопада 2016 року та зверненням від 16 січня 2017 року до Генеральної прокуратури України щодо вирішення питання про порушення кримінального провадження за статтею 364 КК України відносно державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

Згідно з листом від 21 листопада 2016 року вказана заява скерована для розгляду до прокуратури Львівської області.

Листом від 24 листопада 2016 року прокуратура Львівської області скерувала цю заяву до Червоноградської місцевої прокуратури.

Відповідно до листа від 30 листопада 2016 року заступник керівника Червоноградської місцевої прокуратури повідомив, що заяву позивача скеровано до Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області.

Листом від 28 грудня 2016 року начальник Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області. повідомив заявника, що відділом поліції розглянуто заяву позивача від 09 грудня 2016 року. Прийнято рішення про припинення подальшого розгляду заяви відносно інспекторів з охорони навколишнього природного середовища, оскільки Апеляційний суд Львівської області скарги позивача залишив без задоволення, а постанову Львівського окружного суду від 30 жовтня 2014 року без змін. Роз`яснено право на оскарження цього рішення до слідчого судді районного суду.

За вказані, на думку позивача, неправомірні дії Генеральної прокуратури України ФГ «Бурка В. В.» просило стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 1 000 000 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають з таких підстав.

При розгляді справи суди порушили вимоги закону щодо юрисдикції спору.

Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення судом першої інстанції) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 чинного ЦПК України.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтями 1, 12 ГПК України було передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Стаття 4 ГПК України передбачає право юридичної особи на звернення до господарського суду.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 ГК України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).

Повноваження прокурора визначаються статтею 121 Конституції України та Законом України «Про прокуратуру».

Спори, що виникають між юридичними особами та представниками прокуратури при реалізації ними своїх повноважень, за своїм суб`єктним складом підвідомчі господарським судам.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб`єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб`єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.

Зазначений правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 461/1930/16-ц (провадження № 14-60цс18).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні позову ФГ «Бурка В. В.», суди не надали оцінки тому, що господарство заявило вимогу до Генеральної прокуратури України та держави Україна в особі Державної казначейської служби України лише про відшкодування моральної шкоди, завданої діями суб`єкта владних повноважень, така вимога не об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадає під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України підставою для скасування рішення повністю або частково із закриттям провадження в справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині є порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушення норм процесуального права, що в силу частини другої статті 414 ЦПК України є підставою для їхнього скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Бурка В. В.» задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди закрити.

Повідомити позивачеві, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: М. Є. Червинська А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун В. П. Курило