Справа № 444/2258/17
Провадження № 2/444/53/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретарі судового засідання Мамедова Г. І., Мачіха Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Філіпович ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Деревнянська сільська рада Жовківського району Львівської області про заборону чинити перешкоди у володінні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_4 , Деревнянська сільська рада Жовківського району Львівської області про заборону чинити перешкоди у володінні земельною ділянкою . Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником земельної ділянки , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру. Сусідній землекористувач земельної ділянки № НОМЕР_1 .українки в с.Деревня ОСОБА_6 , яка частково загородила межу, а тому у позивача немає можливості належним чином володіти його земельною ділянкою, загородити межу, тощо. Позивач вважав, що даний спір зможе вирішити сільська рада, а тому із заявою звернувся в Деревнянську сільську проте, його заява була залишена без розгляду. А тому за захистом своїх прав звернувся до суду та просить суд заборонити відповідачці по справі чинити перешкоди у володінні земельною ділянкою .

Ухвалою судді від 02.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання .

08.02.2018 року ухвалою суду за заявою позивача ОСОБА_1 провадження по позовній вимозі ОСОБА_1 про зобов`язання Деревнянської сільської ради Жовківського району Львівської області надати акт обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 по змісту його клопотання від 07.04.2017 року закрито.Окрім того , постановлено ухвалу суду від 08.02.2018 року про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду.

15.03.2018 року судом постановлено ухвалу про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Деревнянська сільська рада Жовківського району Львівської області про заборону чинити перешкоди у володінні земельною ділянкою до залучення до участі в справі правонаступника померлої ОСОБА_6 , а саме на 6 місяців з дня відкриття спадщини після її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29.01.2019 року ухвалою суду провадженння по справі поновлено та до участі в справі залучено правонаступника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_4 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд з наведених у позовній заяві мотивів позов задоволити та заборонити користувачеві земельної ділянки АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 чинитини перешкоди у володінні земельною ділянкою АДРЕСА_1

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що власник майна - земельної ділянки вправі її використовувати по цільовому призначенню для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства . Зазначив, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_2 . По межі А-Б сусідній землекористувач чинить перешкоди у реалізації права власності та володіння позивача.Він фізично звів загорожу не по межі, там де межа проходить на відстані 0,98 м. від будівлі. Сусід загородив на відстані 0,3 м. Розташував собаку біля межі, біля колодязя позивача, чинив опір він викликав поліцію. Позивач просив задокументувати факт наявності чужих речей на його землі. Зазначає, що йому не відомо чи земельна ділянка № НОМЕР_3 є у приватній власності відповідача. Окрім того вважає, що межа порушена, технічна документація із землеустрою не зареєстрована оскільки така реєстрації не підлягає .

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо позовних вимог позивача заперечив, в подальшому в судові засідання не прибув.

Представник відповідача Савіцький М.Г в судовому засіданні , щодо позовних вимог позивача заперечив та суду пояснив що він та ОСОБА_1 виготовили технічну документацію із землеустрою на земельні ділянки, які затверджені Деревнянською сільською радою. В кожній із їх технічних документацій знаходяться акти погодження меж суміжних землекористувачів . Акти погодження меж позивач і відповідач підписали в приміщенні Деревнянської сільської ради в присутності сільського голови.

Кожен із них користується своєю земельною ділянкою і ніхто нікому не чинить будь-яких перешкод і тому позовні вимоги позивача є безпідставними, а тому у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити . Зазначив , що огорожу відповідач встановив на межі своєї земельної ділянки і ніяких перешкод не чинить.

Представник відповідача Деревнянська сільська рада Жовківського району Львівської області в судове засідання не прибув, однак подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з позовної заяви ОСОБА_1 неможливо зрозуміти, що саме просить позивач , на які обставини він покликається, хто чинить перешкоди в користуванні його земельною ділянкою . Деревнянська сільська рада позовних вимог ОСОБА_1 не визнає, оскільки ОСОБА_6 так і ОСОБА_1 кожний з них виготовив технічну документацію із землеустрою в якій погодили межі земельних ділянок скріпивши такі узгодження своїми підписами в Акті встановлення і узгодження меж земельної діялнки .Окрім того Деревнянська сільська рада після підписання Актів встановлення і узгодження меж земеьних ділянок прийняла рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ОСОБА_6 №8 від 06.10.2016 року, ОСОБА_1 , №11 від 23.12.2016 року.Технічні документації із землеустрою зареєстровані у відділі Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В зв"язку з цим сільська рада немає можливості і не може обстежувати земельні ділянки. Такі роботи можуть виконувати ті організації, які виготовляли технічну документацію із землеустрою . В подальшому подано заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Ч.1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до копії витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_4 , яка розташована в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .

Як вбачається із копії рішення Деревнянської сільської ради Жовківського району Львівської області VІІ- сесія VІІ демократичного скликання від 06.10.2016 року №8 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_6 вирішено затвердити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0.2500 га.,для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Деревня № НОМЕР_5 гр. ОСОБА_6 .

Передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, для будівництва та обслугвування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_5 гр. ОСОБА_6 .

Гр. ОСОБА_6 зареєструвати земельну ділянку , що знаходиться в АДРЕСА_2 , згідно чинного законодавства .

Відповідно до копії витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_6 , яка розташована в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 .

07.03.2018 року відповідач по справі ОСОБА_6 , померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 .

Як вбачається із наданої Жовківською державною нотаріальною конторою спадкової справи №619/2018 заведеної після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про спадкування звернувся ОСОБА_4 .

Відповідно до п.27 Постанови №2 від 12.06.2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до пункту г ч.1 ст.91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.1,2 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 28.03.2018 року № 681/1039/15-ц, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

З пояснень сторін вбачається, що як позивач, такі і відповідач є власниками земельних ділянок, які межують між собою і знаходяться по АДРЕСА_2 . Земельні ділянки, якими користуються позивач та відповідач є їх власністю, межі земельної ділянки між сторонами погоджені.

Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Нормами ст.81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм для користування.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користуванні.

У відповідності з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задаволення, оскільки в судовому засіданні, ні позивачем, ні його представником не доведено факту протиправних дій із сторони відповідача, позивачами не подано, а судом не здобуто доказів, які б підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, позивачами не надано, зокрема, доказів, що підтверджують факт порушення права позивача на користування земельною ділянкою, власне відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Судом не встановлено порушення прав позивача діями відповідача , які виражаються у перешкоджанні позивачу у володінні земельною ділянкою №117 по АДРЕСА_2 , а тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись статтями 23, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про заборону користувачеві земельної ділянки АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 чинитини перешкоди у володінні земельною ділянкою АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.

Текст повного рішення суду виготовлено 10.06.2019 року.