РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/8242/17

Провадження № 22-ц/4815/637/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Бердій М.А.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Идеал Груп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ТОВ "Компанія Идеал Груп" звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 60 134,56 грн, з яких 12 500 грн. сума основного боргу, 45 750 грн неустойка, індекс інфляції в сумі 1 508,53 грн, 3% річних у розмірі 376,03 грн. та стягнення судових витрат.

Позов мотивує тим, що12 січня 2016 року між ТОВ "Компанія Идеал Груп" та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг №9.

Згідно із зазначеним договором відповідачу було надано комплекс послуг інформаційно-консультативного характеру пов`язаних з продажем нерухомого майна, яке належало відповідачу на праві власності.

Вказує, що 12 січня 2016 року відповідач за безпосередньою допомогою компанії уклала договір про завдаток з ОСОБА_2 , відповідно до якого взяла на себе зобов`язання продати квартиру, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 .

За наведеного, взяті на себе зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, про що свідчить факт укладення попереднього договору забезпеченого завдатком та підписаний акт здачі-приймання робіт (наданих послуг). Однак, відповідач від виконання обов`язку оплати наданих їй послуг ухиляється та станом на день звернення до суду послуги не оплатила.

Таким чином, вважає, що невиконання зобов`язання визначеного п.4.2 є підставою для застосування до винної сторони неустойки у вигляді пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, у межах строку стягнення розмір неустойки становить 45 750 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 1508,53 грн, а також 3% річних з прострочення суми за період прострочення в розмірі 365,03 грн.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2018 року позов ТОВ "Компанія Идеал Груп" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Компанія Идеал Груп" заборгованість в розмірі 60134,56 грн., з яких 12500,00 грн. - сума основного боргу, 45750,00 грн. - неустойка, 1508,53 грн. - індекс інфляції, 376,03 грн. - три відсотки річних. Вирішено питання про судові витрати.

09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення, яку ухвалою Рівненського міського суду рівненської області від 27 лютого 2019 року залишено без задоволення.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеності обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вказує на те, що у договорі про надання послуг не зазначена дата його укладення, сторонами він не підписаний.

У п.4.2. даного договору зазначено, що оплати послуг компанії проводиться в день виникнення зобов`язання між замовником та партнером, тобто в день укладення замовником договору завдатку. Договір завдатку між нею та партнером (покупцем) було укладено 12 січня 2016 року. В той же день, згідно вимог договору вона сплатила компанії за надані послуги 12500 грн., що було засвідчено підписами на зворотній стороні тексту договору про надання послуг, у акті здачі-приймання робіт (надання послуг), підтвердивши при цьому, що претензій між сторонами немає.

Також зазначає, що термін дії договору про надання послуг не зазначений, саме тому вважає, що усі зазначені в ньому дії, права і обов`язки вчинялися і виконувалися в той же день, в день його укладення 12.01.2016 року.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було застосовано пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (як штрафу так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Зазначає, що позивач звернувся із позовною заявою до суду 29 травня 2017 року, тобто більше ніж через рік після підписання нею 12 січня 2016 року попереднього договору, забезпеченого завдатком.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ "Компанія Идеал Груп".

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ "Компанія Идеал Груп" з її доводами не погоджується, вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з повним дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Щодо повідомлення відповідача про дату і час судових засідань в суді першої інстанції, то вважає, що суд у встановленому законом порядку тричі повідомляв відповідача про день, час та місце розгляду зазначеної цивільної справи. За наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_1 у поштове відділення за отриманням листів з матеріалами позовної заяви та судових повісток про дату час і місце розгляду справи тричі не з`являлась. Суд направляв на адреси відповідача судові повістки про виклик на судові засідання на 27 листопада 2017 року на 11 січня 2018 року та на 14 березня 2018 року, конверти повернулися до суду з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

Вказує, що доводи апеляційної скарги про те, що договір про надання послуг не підписаний і не містить дати його укладення є безпідставними, оскільки текст договору виконаний на обох сторонах аркушу та відповідно, містить дату укладення, підписи, ціну договору та інші обов`язкові реквізити. Вказані обставини підтверджуються завіреною копією договору про надання послуг, який наявний в матеріалах справи, а також оригіналом договору, який наявний у позивача.

Зазначає, що кошти в розмірі 12500 грн. ОСОБА_1 для ТОВ "Компанія Идеал Груп" в готівковому або безготівковому вигляді не сплачувала, а посилання відповідача на акт наданих послуг як на доказ сплати коштів є безпідставними. ОСОБА_1 не додано квитанцій банку, розписки про сплату коштів або інших доказів, які б підтверджували оплату отриманих послуг.

Щодо строку позовної давності, зазначає, що розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, проведений за період з 15.05.2016 по 15.05.2017, за 366 днів, тобто в межах встановлених строків позовної давності.

Враховуючи викладене, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, однак відповідачем за надані послуги оплату здійснено не було.

Такі висновки місцевого суду в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи встановлено, що 12 січня 2016 року між TOB «Компанія Идеал Груп» та ОСОБА_1 було укладено Договір на надання послуг з придбання нерухомого майна №9 (надалі - договір).

Згідно із зазначеним договором позивач зобов`язувався надати відповідачу комплекс послуг інформаційно-консультаційного характеру, пов`язаних з продажем нерухомого майна, яке належало відповідачу на праві власності.

Відповідно до пункту 3.2. договору відповідач надав TOB «Компанія Идеал Груп» протягом терміну дії цього договору право на пошук покупця на об`єкт який вказаний в Додатку №2, при цьому замовник зобов`язався не вступати в безпосередній контакт з потенційним покупцем і не змінювати продажну вартість об`єкта у бік збільшення.

Пунктом 6.1. договору визначено, що строк дії договору встановлюється сторонами на термін, вказаний в Додатку № 1 з моменту підписання договору. По закінченню цього строку договір рахується автоматично продовжений на сто дев`яносто днів чи/або особливого розпорядження замовника.

У додатку №1 вказано строк два місяці, таким чином оскільки особливого розпорядження від відповідача не надходило, укладений договір діяв до 18 вересня 2016 року.

Відповідно до пункту 3.4. договору відповідач був зобов`язаний оплатити послуги позивача у розмірі і в термін, передбачені розділом 4 цього договору, у випадку укладання договору відчуження.

Відповідно до п. 4.2 договору, відповідач була зобов`язана здійснити оплату послуг Компанії в день укладення договору про завдаток (попереднього договору забезпеченого завдатком) та підписання акту здачі-приймання робіт (наданих послуг).

12 січня 2016 року ОСОБА_1 за безпосередньою допомогою позивача уклала договір про завдаток з ОСОБА_2 , відповідно до якого взяла на себе зобов`язання продати квартиру яка розташована за адресою АДРЕСА_1 для ОСОБА_2 .

Відповідно до Акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) сторони (позивач та відповідач) досягли згоди про розмір договірної ціни за виконані (надані позивачем та отримані відповідачем) послуги. Замовник (відповідач) своєчасно отримав повний спектр якісних послуг на суму 12500,00 грн, претензій між сторонами не було, а тому надані послуги підлягали оплаті.

Як слідує з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 110315865 від 11 січня 2018 року, 23 січня 2016 року відповідачем було продано об`єкт нерухомості, що був предметом договору № 9, для ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вищевказане свідчить, про те, що TOB «Компанія Идеал Груп» взяті на себе зобов`язання виконала в повному обсязі, що додатково підтверджено фактом укладення попереднього договору забезпеченого завдатком, інформаційною довідкою № 110315865 від 11 січня 2018 року про продаж об`єкта та підписаним актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

05 квітня 2017 року позивач звертався до відповідача з вимогою, в якій просив ОСОБА_1 оплатити існуючу заборгованість та цим самим врегулювати даний спір у досудовому порядку. Вимогу відповідач отримала, однак відповіді на дану вимогу позивачу не надала, існуючої заборгованості не оплатила.

Відповідно до пункту 5.5. договору, сторони несуть матеріальну відповідальність за несвоєчасність та неповноту розрахунків однин з одним шляхом сплати винною стороною пені в розмірі один відсоток від простроченої суми за кожен день прострочення.

В силу статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено статтею 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Стаття 525 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання i є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-113цс14 позивач обґрунтовано вимагає стягнення трьох процентів річних, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з наданим позивачем та дослідженим в судовому засіданні розрахунком заборгованості відповідача за невиконання умов договору на загальну суму 60134,56 грн., оскільки такий не спростовано стороною відповідача.

Згідно зі ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов вірного висновку про необґрунтованість таких вимог позивача, оскільки вони не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами та обґрунтовано задоволено позов.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Стосовно доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи в суді першої інстанції, то слід зазначити, що суд першої інстанції, у встановленому законом порядку, тричі повідомляв відповідача про день, час та місце розгляду зазначеної цивільної справи. За наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_1 у поштове відділення за отриманням листів з матеріалами позовної заяви та судових повісток про дату час і місце розгляду справи тричі не з`являлась. Суд направляв на адреси відповідача судові повістки про виклик на судові засідання на 27 листопада 2017 року на 11 січня 2018 року та на 14 березня 2018 року, конверти повернулися до суду з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

Доводи апеляційної скарги про те, що удоговорі про надання послуг не зазначена дата його укладення, сторонами він не підписаний не заслуговують на увагу, оскільки наявний в матеріалах справи текст договору виконаний на обох сторонах аркушу та відповідно, містить дату укладення, підписи, ціну договору та інші обов`язкові реквізити. Вказані обставини підтверджуються завіреною копією договору, що наявна в матеріалах справи.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що в той же день, згідно вимог договору відповідачем було сплачено компанії за надані послуги 12500 грн., що було засвідчено підписами на зворотній стороні тексту договору про надання послуг, у акті здачі-приймання робіт (надання послуг), підтвердивши при цьому, що претензій між сторонами немає, оскільки належні та допустимі докази такі як квитанції банку, розписки про сплату коштів або інших докази здійснення опалити передбачені законодавством в матеріалах справи відсутні.

Щодо строку позовної давності, то як слідує з матеріалів справи, позовну заяву було направлено позивачем до суду 15 травня 2017 року, розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, проведений за період з 15.05.2016 по 15.05.2017, за 366 днів, тобто в межах встановлених строків позовної давності.

Крім того, відповідно до статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За загальним правилом заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Однак, відповідачем заяви про застосування строку позовної давності в частині вимог про стягнення пені до суду першої інстанції не подано.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 червня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук