Дата документу 21.06.2019 Справа № 335/3927/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3927/19 Головуючий у 1 інстанції: Проценко А.М.
Провадження № 22-ц/807/2117/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Гончар М.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2019 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст. 175 і ст. 177 ЦПК України. Позивачу було надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Оскільки недоліки, визначені в ухвалі від 09 квітня 2019 року, не було усунено, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2019 рокупозовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції передчасно визнано позовну заяву неподаною та повернуто її позивачеві, оскільки позовна заява подана з дотриманням вимог ЦПК України, а тому відсутні будь-які недоліки, у зв`язку із чим у суду були відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху та її повернення через їх невиправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного

позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього

Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що ухвалою судді від 09.04.2019 року подана ОСОБА_1 позовна заява була залишена без руху у зв`язку із наявністю недоліків в позовній заяві.

Судом першої інстанції було зауважено позивачу про необхідність надати документ, що підтверджує сплату збору, та копії документів на підтвердження доводів, викладених в позовній заяві.

16 квітня 2019 року на виконання вимог ухвали, ОСОБА_1 направила до місцевого суду заяву про усунення недоліків (а.с. 8).

В заяві ОСОБА_1 зазначила, що її звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви на підставі п.13 ч.2 статті 3 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до змісту зазначеної норми судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

В заяві також вказала, що доказом обставин, якими позивач обґрунтувала позовні вимоги, є матеріали іншої цивільної справи № 335/12790/16-ц, де вирішувалось питання щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій було закрито провадження.

Крім того, до заяви було додано клопотання про витребування доказів, в якому ОСОБА_1 вказала, що отримання належним чином засвідченої копії всіх матеріалів цивільної справи № 335/12790/16-ц є неможливим, у зв`язку із чим просила витребувати в Орджонікідзевському районному суді цивільну справу № 335/12790/16-ц на підтвердження її позовних вимог.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції ви-

ходив з того, що в установлений строк зазначені недоліки позовної заяви усунені не були.

Проте з таким висновком суду першої інстанції неможливо погодитись, виходячи з таких підстав.

Вимоги щодо належного оформлення позовної заяви викладені в статтях 175-177 ЦПК України.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, зокрема, не сплачено судовий збір та не надано доказів на підтвердження доводів позовної заяви.

Також позивачеві вказувалось про необхідність додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Проте, висновки суду першої інстанції про невідповідність позовної заяви вимогам ст.175 ППК України є безпідставними.

Як вбачається із тексту позовної заяви, за формою і змістом вона відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, позовна заява містить обґрунтування позовних вимог, перелік письмових доказів.

Відповідно до п. 13 ч.2 статті 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Попри це, суд першої інстанції вищевказане положення закону не врахував та не вирішивши питання у відповідності до ст.ст. 5, 8 ЗУ "Про судовий збір".

Таким чином, позови такої категорії не є об`єктами обкладання судовим збором, тому позивач не мала його сплачувати, а суд вважати його несплату недоліком позовної заяви.

Статтею 177 ЦПК України передбачено обов`язок для позивача додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Проте, правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Положення вказаної статті становлять виняток тільки щодо подачі копій документів по справі, а не копій позовної заяви.

Між тим, копія позовної заяви для відповідача позивачкою була додана при подачі позовної заяви.

Посилання суду на те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, не є підставою для повернення позовної заяви.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 43, 175, 264 ЦПК України визначати предмет та підстави позову є виключним правом позивача і суд не може їх змінити без згоди позивача.

Отже, у разі порушення цивільного права відповідно до ст.ст. 4, 13, 43 ЦПК України,

саме позивач має право визначати осіб, з якими у нього виник спір, і обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу, а перевірка відповідності цього способу наявному порушенню є обов`язком суду.

Питання про належність і допустимість доказів, їх оцінку, суд має вирішувати у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, а не на стадії відкриття провадження у справі. Позивач додав до заяви докази, які вважав за потрібне надати суду, якщо ж вони не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції помилково прийшов до висновків, що ухвала суду першої інстанції про усунення недоліків не виконана, оскільки самих недоліків, на які посилався суд, позовна заява не містила.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що необгрунтоване повернення заяви порушує право позивача на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

За таких обставин оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2019 рокускасувати, а матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова прийнята, складена та підписана 21 червня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Бєлка В.Ю.

Гончар М.С.