Справа № 229/5643/18
Провадження № 2/242/433/19
04 червня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в порядку заочного загального позовного провадження цивільну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позивач уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.07.2005 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2005-141, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит (транші) в межах невідновлювальної траншевої кредитної лінії у розмірі загальної суми 200 000,00 доларів США зі строком повернення не пізніше 3 липня 2015 року та сплатою відсотків згідно Додаткових угод. Додатковими угодами за період з 5 липня 2005 року по 13 вересня 2005 року відповідачу надавалися кредити в доларах США на різні суми. 06.10.2005 року укладена додаткова угода №10, відповідно до якої п. 1.1 кредитного договору викладено в новій редакції та збільшено суму не відновлювальної траншевої кредитної лінії у розмірі загальної суми 1000000,00 (один мільйон) доларів США. 30.11.2010 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 2005-141/4, згідно з яким банк прийняв у іпотеку нерухоме майно, зареєстрований як окремий, виділений в натурі об`єкт права власності, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними до нього АДРЕСА_2 , загальною площею 725,80 кв.м, в тому числі житловою площею 361,2 кв.м. та чотири земельні ділянки: земельна ділянка загальною площею 0,7320 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,1445 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташована по АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,0694 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташована по АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,0358 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарського, розташована по АДРЕСА_3 . 15.11.2017 року Селидівським міським судом Донецької області було ухвалено рішення за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про розірвання договору, яким позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 2005-141 від 05.07.2005 року у розмірі 357 224 доларів США 86 центів; в задоволені решти позовних вимог відмовлено; у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про розірвання договору відмовлено. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 16.05.2018 року зазначене рішення залишено без змін. Вищевказане рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15.11.2017 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідачем не виконується. Кредитний договір не визнано припиненим. Розмір заборгованості за процентами станом на 07.11.2008 року склав:10 511,22 долара США(що в еквіваленті станом на 07.11.2018 року відповідно до офіційного курсу Національного банку України української гривні до долару США становить 293 849, 96 гривень). У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у останнього перед позивачем утворилась кредитна заборгованість, що станом на 07.11.2018 року становить 357 224,86 доларів США сума заборгованості по кредиту та процентам(за весь період) та 10 511,22 доларів США загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за період з 15.11.2017 року по 07.11.2018 року, що в еквіваленті разом становить 10 280 370,99 гривень. Просить в рахунок стягнення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» за кредитним договором № 2005-141 від 05.07.2005 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_1 , яка станом на 07.11.2018 року становить 357 224,86 доларів США сума заборгованості по кредиту та процентам(за весь період) та 10 511,22 доларів США загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за період з 15.11.2017 рік по 07.11.2018 року , що у еквіваленті разом становить 10 280 370,99 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною , визначеною шляхом проведення незалежної експертної оцінки суб`єкта оціночної діяльності, але не менше, ніж за ціною 10 333 837,80 гривень, а також судові витрати.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11 січня 2019 року відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання відповідач не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Суд, дослідивши матеріали та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, встановив наступне.
05 липня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2005-141 (далі Кредитний договір), за умовами якого останньому було надано кредити (транши) в межах не відновлювальної траншової кредитної лінії у розмірі загальної суми 200000 доларів США зі строком повернення не пізніше 03 липня 2015 року та сплатою відсотків згідно Додаткових угод.
06 жовтня 2005 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 10 до Кредитного договору, якою п. 1.1 Кредитного договору було викладено в новій редакції та встановлено, що Кредитним договором встановлюється процедура та умови надання Банком в період дії цього Договору кредитів (траншів) Позичальнику в межах суми не відновлювальної траншової кредитної лінії протягом дії цього Договору у розмірі загальної суми 1000000 (один мільйон) доларів США.
01 грудня 2005 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 21 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 6000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
04 січня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 25 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 22 770 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
09 січня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 26 до Кредитного договору, якою було внесено зміни щодо погашення заборгованості за кредитом.
11 січня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 27 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 30 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
31 січня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 28 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 70 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
03 лютого 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 29 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 21 500 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
14 лютого 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 30 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 31 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
21 лютого 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 31 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 20 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
28 лютого 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 32 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 20 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
02 березня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 33 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 15 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
13 березня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 34 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 54 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
15 березня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 35 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 20 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
28 березня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 36 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 10 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
31 березня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 37 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 20 800 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
03 квітня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 38 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 100 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
06 квітня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 39 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 8 500 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
10 квітня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 40 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 10 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
12 квітня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 41 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 23 800 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
14 квітня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 42 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 20 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
21 квітня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 43 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 10 000 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
21 квітня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № б/н до Кредитного договору про внесення змін щодо забезпечення погашення заборгованості за кредитом.
26 квітня 2006 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 44 до Кредитного договору про надання останньому кредиту у розмірі 21 630 доларів США у строк до 03.07.2015 року з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 12,5% річних.
30 листопада 2010 року сторонами було укладено Додатковий договір до Кредитного договору, яким було доповнено Кредитний договір, а саме зазначено позичкові рахунки для виконання Позичальником зобовязань, внесено зміни щодо страхування майна та забезпечення погашення заборгованості.
З матеріалів справи вбачається, що в рахунок забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору 30.11.2010 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 2005-141/4, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим В.І. за реєстровим № 6932.
Відповідно до умов зазначеного договору відповідач передав в іпотеку Банку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними до нього надвірними побудовами АДРЕСА_2 , загальною площею 725,80 кв.м, в тому числі житловою площею 361,2 кв.м. та чотири земельні ділянки:
земельну ділянку загальною площею 0,7320 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована по АДРЕСА_2 ;
земельну ділянку площею 0,1445 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташована по АДРЕСА_2 ;
земельну ділянку площею 0,0694 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташована по АДРЕСА_2 ;
земельну ділянку площею 0,0358 га, кадастровий номер НОМЕР_4 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарського, розташована по АДРЕСА_3 .
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, 15.11.2017 року Селидівським міським судом Донецької області було ухвалено рішення за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про розірвання договору, яким позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 2005-141 від 05.07.2005 року у розмірі 357 224 доларів США 86 центів; в задоволені решти позовних вимог відмовлено; у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк» про розірвання договору відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 16.05.2018 року зазначене рішення залишено без змін.
Згідно розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на 07.11.2018 року становить 357 224,86 доларів США сума заборгованості по кредиту та процентам(за весь період) та 10 511,22 доларів США загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за період з 15.11.2017 року по 07.11.2018 року, що в еквіваленті разом становить 10 280 370,99 гривень.
ПАТ «Родовід Банк», враховуючи наявну заборгованість, скористався належним йому правом, передбаченим законом та договорами, і заявив вимогу про звернення стягнення на предмети іпотеки (домоволодіння та земельну ділянку) в рахунок погашення вищевказаної заборгованості.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1054 ЦК України, обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зокрема, ч. 1 цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і за загальним правилом є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 цього Закону).
Як вбачається зі справи, кредитний договір та договір іпотеки є правомірними, оскільки їх недійсність законом прямо не встановлена та судом вони недійсними не визнані, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірними і повинні виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самих договорів.
Як передбачено ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно до норм ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається з п. 2.1.6 Іпотечного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, що передбачений розділом 3 цього Договору та задовольнити свої майнові вимоги за рахунок переданого в іпотеку майна в повному обсязі, визначені на момент фактичного задоволення, включаючи суму заборгованості за кредитом, плату за користування грошовими коштами, збитків, неустойки, штрафів, іншої заборгованості та витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки, а також витрат, пов`язаних з утриманням і збереженням предмета іпотеки, витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису тощо.
Відповідно до п.2.4.1 договору іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний при невиконанні або неналежному виконанні іпотекодавцем основного зобов`язання та/або умов цього договору надіслати іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та або умов цього договору. Вимога повинна бути оформлена письмово у вигляді офіційного листа на адресу іпотекодавця, підписаного уповноваженою особою іпотеко держателя із зазначенням вимог необхідних до виконання або усунення.
Згідно п 3.1.2. договору іпотеки іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти календарних днів іпотекодавцем не буде виконана вимога про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього договору, яка надсилається іпотекодавцю відповідно до п.2.4.1 цього договору.
З матеріалів справи вбачається, що банк не звертався до іпотекодавця з письмовою вимогою про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та або умов договору. Проте, невиконання банком вимог ч. 1 ст. 35 Закону України « Про іпотеку» про на-діслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є пе-решкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись до суду в будь-який час за захистом своїх порушених прав, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можли-вість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 37 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої ст. 35 Закону України « Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.
Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульований статтею 39 Закону України «Про іпотеку».
При вирішенні питання щодо звернення стягнення на предмети іпотеки, суд виходить з положень ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна дійти висновку, що у розумінні норми ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки саме у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-1239цс16.
Зі справи вбачається, що позивачем не надано даних про узгодження сторонами ціни продажу предмету іпотеки у зв`язку з виникненням зазначеної позивачем заборгованості станом напередодні звернення до суду з позовом,взагалі не зазначено початкової ціни предмета іпотеки, яким є як домоволодіння, так і земельні ділянки, для його подальшої реалізації, не надано звіт про оцінку майна, а визначення ціни саме у грошовому вираженні є необхідною умовою для правильного застосування статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку».
При цьому, зазначити початкову ціну предметів іпотеки для подальшої реалізації, суд не має можливості, оскільки умовами договору іпотеки (п.1.5), зазначено, що передане в іпотеку нерухоме майно оцінено в 1 372 000 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання цього договору складає 10 890 936,00 грн., що не є тотожним початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, яка до того ж визначена станом на 2010 рік і є загальною сумою для домоволодіння та земельної ділянки, які суд самостійно не може визначити та розмежувати для кожного предмета іпотеки.
Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості самостійно визначити початкову ціну кожного предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що унеможливлює вирішення питання щодо звернення стягнення на предмети іпотеки (домоволодіння та земельну ділянку), що і є підставою для відмови у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 526, 572, 590, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 7, 33, 35,38, 39 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М.Владимирська