Справа № 303/2572/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д.. Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року (головуючий суддя Довжанин В.М.) у справі за поданням головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон України без вилучення паспорта громадянина України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , оскаржив у апеляційному порядку ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року, якою задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу місцевого суду та відмовити в задоволенні подання державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що боржник не був обізнаний із наявністю відкритого виконавчого провадження; виконавець не позбавлений можливості звернути стягнення на заробітну плату боржника; місце своєї роботи боржник не приховує; у справі відсутні докази використання державним виконавцем всіх передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника; виконавець не довів факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням та які саме свідомі діяння (дії або бездіяльність) чинить боржник, що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконанні Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження 57242579 з виконання виконавчого листа № 2-К/303/5/18 виданого 08.08.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "РОЗУМНИЙ ДІМ" суми збитків у розмірі 1066413,80 чеських крон, що на день винесення ухвали по справі в Національній валюті України складало 1268285,90 грн.

18.09.2018 року відкрито виконавче провадження (а.с. 91).

Постановою державного виконавця від 18.09.2018 року накладено арешт на майно боржника (а.с. 93).

На виконання запиту державного виконавця про наявність у боржника майна було встановлено, що за боржником рухомого чи нерухомого майна, на яке може бути звернено стягнення, не зареєстровано (а. с. 98-101).

Згідно ст. 441 ЦПК України (у редакції чинній із 28.08.2018) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до пункту 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду. Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

До подання державного виконавця було приєднано: виконавчий лист, виданий судом 08 серпня 2018 року (а.с.90), постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.09.2018 (а.с. 91), постанова про арешт майна боржника від 18.09.2018 (а.с.93), відповідь з МВС України щодо відсутності у боржника транспортних засобів (а.с.99-100), інформацію з Пенсійного фонду України від 19.09.2018 щодо місця роботи боржника, у якій містяться дані щодо роботи ОСОБА_1 у липні 2018 року (ас.101). Також додано інформацію з Державної прикордонної служби України щодо перетину ОСОБА_1 Державного кордону України (а.с.89).

При цьому, постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не отримував - така повернулась до відділу ДВС 18.10.2018 із відміткою «через не запит» (а.с.92).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що боржнику було відомо про наявне виконавче провадження, позаяк належних доказів отримання ним постанов державного виконавця матеріали справи не містять.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон стосується гарантованого ст. 33 Конституції України права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, і повинно застосовуватися як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання рішення.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Такі заходи, передусім, передбачені ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, звернення стягнення на кошти, заробітну плату боржника.

Як вбачається з документів, наданих апелянтом, останній, щонайменше з вересня 2018 року, працював у ФОП ОСОБА_3 на посаді водія, отримував заробітну плату (а.с.129-131).

Дій щодо встановлення місця роботи боржника після вересня 2018 року державним виконавцем не вчинялось. Натомість 16 листопада 2018 року головний державний виконавець Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Добоні В.М. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон України без вилучення паспорта громадянина України.

Отже, у справі відсутні докази використання державним виконавцем передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не перевірив та не врахував усі обставини, необхідні для правильного вирішення справи, не з`ясував, чи мало місце і у чому полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, які саме свідомі діяння (дії або бездіяльність) чинить боржник, що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні. При цьому державний виконавець не надав належних і допустимих доказів використання передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу з ОСОБА_1 , не довів факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що, відповідно до п.п.3, 4 ст. 376 ЦПК України, є підставою для її скасування з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст.. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року - скасувати.

У задоволенні поданння головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон України без вилучення паспорта громадянина України - відмовити.

Копію постанови направити Мукачівському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 червня 2019 року.

Головуюча:

Судді: