Справа № 307/474/19
Провадження № 2/307/792/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Цех Г.М., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , де третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею за місцем її проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 19 листопада 2002 року по 27 липня 2010 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З вересня 2007 року вона проживає в АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2010 року шлюб між ними розірвано, а дітей залишено на її вихованні та проживання з нею. Однак, рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 травня 2014 року визначено місце проживання їх сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 . Позивач вказує, що дане рішення прийнято без її відому та участі, позаяк жодних повідомлень про розгляд даної справи вона не отримувала.Посилаючись на вказане рішення суду її колишній чоловік прийшов забрав сина ОСОБА_4 проживати до нього та перевів його на навчання до Краснянської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Тривалий час їй перешкоджали відвідувати сина, в зв`язку з чим вона не мала можливості приймати участь як мати у його вихованні та розвитку. На даний час їх син ОСОБА_5 жаліється на те, що батько одружився і має іншу сім`ю, постійно перебуває на заробітках за кордоном, в зв`язку з чим не приділяє йому належної уваги. Його вихованням займається бабуся ОСОБА_6 . А вона постійно провідує його та надає йому матеріальну підтримку, син також часто залишається в неї. ОСОБА_7 визнає її як матір та виявляє бажання проживати з нею, позаяк між ними склалися гарні та доброзичливі відносини. В зв`язку з тим, що між нею та її колишнім чоловіком і колишньою свекрухою виникають постійні суперечки щодо місця проживання сина ОСОБА_8 , вона змушена звернутися до суду з даним позовом.ю Просить визначити місцем проживання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею за місцем її проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить в позові відмовити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Тячівської РДА Монич К.П. в судове засідання не з`явилася, позаяк подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2002 року по 27 липня 2010 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закрпатської області даний шлюб між ними розірвано, що також підтвердено рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2010 року (а.с.8-9).

Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітнього сина сторін ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матір`ю значиться позивач ОСОБА_1 , а батьком значиться відповідач ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до довідки Шенборнської сільської ради, Мукачівського району, Закарпатської області, до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 входять : син ОСОБА_5 , 2003 року народження, донька ОСОБА_9 , 2005 року народження та донька ОСОБА_10 , 2012 року народження (а.с.5).

Відповідно до характеристики Шенборнської сільської ради, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 , але постійно проживає в АДРЕСА_1 , позитивно характеризується по місцю свого проживання, здібна, добра, довірлива людина, являється депутатом сільської ради, приймає активну участь у громадському житті села та є ініціатором добрих починань. З 2010 року не працює, а в 2012 році народила третю дитину. Скарг від мешканців села в сільську раду на неї непоступало (а.с.6).

Як стверджено актом обстеження матеріально-побутових умов дворогосподарства ОСОБА_1 , 1983 року народження, яка проживає в АДРЕСА_1 , разом з нею проживають неповнолітні діти: донька ОСОБА_9 , 2005 року народження, та донька ОСОБА_10 , 2012 року народження, старший син ОСОБА_5 , 2003 року народження, проживає у батька, будинок пристосований до нормальних умов проживання та для розвитку дітей є все необхідне . Також з`ясовано, що сім`я бажає щоб неповнолітній син ОСОБА_5 , 2003 року народження, проживав разом з ними, для нього виділено окрему кімнату, яка облаштована меблями, є місця для відпочинку та навчання (а.с.10, 32).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 24 квітня 2019 року рекомендовано визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 .

Даний висновок мотивовано тим, що неповнолітній ОСОБА_5 виявив бажання проживати з матір`ю та таке рішення буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до наданих відповідачем довідки, виданої виконавчим комітетом Краснянської сільської раи №603 від 21 травня 2019 року та довідки Краснянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №65 від 22 травня 2019 року неповнолітній ОСОБА_2 , 2003 року народження, з 2011 року проживає разом з батьком за адресою в АДРЕСА_3 , та навчається в 9-му класі Краснянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів.

Частина 3 ст. 160 Сімейного кодексу України визначає, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання . Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вирішуючи на підставі наявних доказів даний спір між батьком та матір`ю щодо місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на даний час виповнилося 15 років, суд бере до уваги особисте добровільне бажання сина проживати разом з матір`ю, хоч з 2014 року проживає з батьком, а також враховує те, що мати виявляє більшу увагу до сина і турботу про нього,вік дитини і прихильність до матері, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання кожним із батьків, суд вважає, що є всі наявні правові підстави для визначення місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це відповідає інтересам дитини.

Разом з тим, суд зауважує, що батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з сином, турботу відносно останнього та участь у вихованні дитини, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 768,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 160, 161, 171 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити по місцю проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 768, 40 гривень (Сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстраці та проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, місце знаходження: м.Тячів, вул. Незалежності, 30, Закарпатської області, .

Повний текст рішення складено 27 травня 2019 року.

Головуюча суддя : Сойма М.М.