Справа № 351/724/19
Номер провадження №2/351/478/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2019 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Собка В.М.
секретар - Нагірняк В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_1 за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 до Єгипту, Болгарії та Італії у період з 01.08.2019р. по 01.02.2020р.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона із відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 15.08.2015 р. цей шлюб було розірвано, дитина залишилася проживати із матір`ю та перебуває на повному її утриманні.
Позивачка вказує, що дитина отримує належний догляд та виховання, однак батько дитини належної участі в утриманні та вихованні дитини не бере, фізичним та духовним розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Позивачка також зазначає, що для забезпечення належного догляду за дитиною, надання їй більше турботи та піклування, з метою забезпечення належного відпочинку та оздоровлення дитини, забезпечення їй достойного культурного та морального розвитку, вона бажає повезти сина на відпочинок до інших країн світу, однак батько дитини дозволу на виїзд дитини за межі України не надає, що суперечить інтересам дитини.
На підставі наведеного, позивачка просить суд надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України у супроводі матері ОСОБА_4 до Єгипту, Болгарії та Італії у період з 01.08.2019р. по 01.02.2020 р. без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 .
Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задоволити, справу просила розглянути у її відсутності, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та день розгляду справи у суді.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином у суду є підстави для заочного розгляду справи за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив, що згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до Свідоцтва про розіврання шлюбу серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 15.08.2015р., а.з. № 25 , після розірвання шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище « ОСОБА_1 »; відповідно до Довідки Виконавчого комітету Вовчківської сільської рдаи №167 від 18.03.2019р., неповнолітній ОСОБА_4 проживає із матір`ю ОСОБА_4 у господарстві бабусі ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 та перебуває на повному утриманні матері, однак неповнолітній ОСОБА_4 не має змоги без дозволу батька перетинати кордон, а батько дитини ОСОБА_2 не надає такої згоди, що суперечить інтересам дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч.1,ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
У відповідності до ст. 9 «Про права дитини» прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини.
Крім цього ст.. 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Підпунктом 3, пункт 2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 р. передбачено, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, який не досяг 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків.
Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до абз.9 пп.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставини справи та інтересів неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення його відпочинку та оздоровлення, нормального фізичного та духовного розвитку, суд вважає, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому слід надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_4 , на тимчасовий виїзд за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_4 до Єгипту, Болгарії та Італії у період з 01.08.2019р. по 01.02.2020 р., що дозволить дитині відпочивати у різних країнах та не позбавить батька права брати належну участь у вихованні дитини.
На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 до Єгипту, Болгарії та Італії у період з 01.08.2019р. по 01.02.2020 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.