Справа № 185/3506/19
Провадження № 2/185/2632/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 червня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шаповалової І.С., за участі секретаря судового засідання Красуцького Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої особи без згоди батька,
16 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої особи без згоди батька.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що її донька ОСОБА_3 проживає з нею. На теперішній час їй необхідно виїхати з донькою на змагання до Французької Республіки, але відповідач відмовляється надати нотаріально засвідчений дозвіл на виїзд дитини.
У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи був повідомленим належним чином, причину неявки не повідомив, відзиву на позов і будь-яких інших заяв від відповідача не надійшло.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.
Тому суд проводить заочний розгляд справи відповідно до положень ст.280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Батько проживає окремо від дитини, але у тому ж населеному пункті за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 (пункт 4), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість оформлення відповідних документів на в`їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію без згоди одного з батьків за рішенням суду.
Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обов`язків батьків у здійсненні батьківських прав.
Згідно з ч. 1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно ч. 1 ст.64 Конституції України,конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.
Згідно з ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Позивач просить надати дозвіл на виїзд дитини до Французької Республіки без згоди та супроводу батька.
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати нотаріальну згоду батька дитини на виїзд до Французької Республіки, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на вїзд /виїзд дитини узгоджується з його правами та обов`язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України, а тому задоволення позовних вимог буде відповідати інтересам дитини.
Керуючись ст. 264-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої особи без згоди батька задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд громадянки України малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України до Французької Республіки на період з 05 липня 2019 року по 15 липня 2019 року без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя І.С. Шаповалова