Дата документу 16.07.2019
Справа № 501/1948/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло, шляхом зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом в якому просить усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у здійсненні права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-5).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, за життя колишнього власника та за його згодою, був зареєстрований ОСОБА_2 . Однак відповідач за адресою реєстрації не проживає, житлом не користується, витрат по утриманню житла не несе. В добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідач за вказаною адресою не знімається, що позбавляє позивача законної можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним майном, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву в якій розгляд справи просив провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 22 серпня 2014 року, зареєстрованих в реєстрі за №2-768 та за №2-766, ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 та земельну ділянку АДРЕСА_1 (а.с.10,11).

На підставі свідоцтва про право на спадщину, №2-768, виданого 22 серпня 2014 року державним нотаріусом Білобровою О.М., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1, що підтверджується витягом з Державного реєстру №25930479 (а.с.9).

Таким чином, з 22 серпня 2014 року позивач стала одноосібним власником цілої частини вищевказаного житлового будинку.

У вказаному будинку, за життя колишнього власника та за його згодою, був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що є відповідний запис у будинковій книзі (а.с.15-17).

Відповідач ОСОБА_2 за адресою своєї реєстрації не мешкає, житлом не користується, витрат по утриманню житла не несе.

Факт не проживання відповідача за адресою реєстрації підтверджується довідкою №155 від 03.06.2019, виданою головою Бурлачобалківської сільської адміністрації та актом про непроживання за адресою реєстрації (а.с.18,19).

Позивач зазначає, що у зв`язку з сімейними обставинами у неї виникла гостра необхідність щодо розпорядження вказаним будинком.

Таким чином, реєстрація відповідача обмежує права позивача у володінні, користуванні і розпорядженні своєю власністю, чим порушується її право власності на житло, яке гарантоване Конституцією та законами України.

Отже, з моменту набуття позивачем права власності на житловий будинок, відповідач зареєстрований в ньому без законних на то підстав, чим перешкоджає їй у здійсненні права власності на житло.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № 2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною четвертою статті 156 ЖК Української PCP до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині другій статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року в справі № 6-158цс14.

Враховуючи те, що відповідач був зареєстрований у спірному будинку за згодою його колишнього власника ОСОБА_3 , право власності якого припинено, а новим власником житлового приміщення стала ОСОБА_1 , то з втратою права власності на будинок ОСОБА_3 , відповідач втратив право користуватись житловим будинком, тому відповідача слід зняти з реєстраційного обліку.

З урахуванням викладеного вище, визнавати відповідача такими, що втратив право користуватися житлом, з урахуванням ст.ст.383, 391 ЦК України не є вірним, оскільки з припиненням права власності колишнього власника розглядатися окремо не може, оскільки разом із припиненням права власності колишнього власника автоматично втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Правова позиція з даного приводу кореспондується з численною судовою практикою, зокрема: постановою Верховного Суду від 20.06.2018 року по справі № 645/8985/15-ц; постановою Верховного Суду України від 05.11.2014 року по справі № 6-158цс14.

Згідно положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи, що реєстрація відповідача обмежує права позивача у володінні, користуванні і розпорядженні своєю власністю, чим порушується її право власності на житло, яке гарантоване Конституцією та законами України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло, шляхом зняття з реєстраційного обліку, - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у здійсненні права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя