Ухвала

Іменем України

17 липня 2019 року

м. Київ

справа № 127/2-425/10

провадження № 61-11786ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця Турського О. В. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 12 травня 2010 року № 2-425/10.

Скарга обґрунтована тим, що постановою приватного виконавця Турського О. В. від 05 березня 2019 року ВП № 58553051 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-425/10, виданого Староміським районним судом м. Вінниці 12 травня 2010 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2006 року № 110-Ф/06 у розмірі 513 614,61 доларів США, що станом на день ухвалення рішення еквівалентно 4 085 290,61 грн та 160,89 грн, судового збору у розмірі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Вказували, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 05 березня 2019 року ВП № 58553051 прийнята приватним виконавцем у порушення вимог підпунктів другого, шостого частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими приватний виконавець не вправі виконувати рішення, за якими стягувачами є держава, державні органи та рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності.

Зазначали, що оскільки власником 94,94% акцій ПАТ АБ «Укргазбанк» є держава та постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83 АБ «Укргазбанк» увійшов до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, майно ПАТ АБ «Укргазбанк» є державним майном, а тому приватний виконавець відкрив виконавче провадження за рішенням, стягувачем за яким є держава та яке передбачає вчинення дій щодо майна державної форми власності.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили суд визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Турського О.В. від 05 березня 2019 року ВП № 58553051 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-425/10 виданим 12 травня 2010 року Староміським районним судом м. Вінниці.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця Турського О. В. від 05 березня 2019 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 12 травня 2010 року № 2-425/10.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2019 року скасовано та постановлено нову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця Турського О. В. про відкриття виконавчого провадження відмовлено.

У червні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 червня 2019 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме запропоновано сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявники направили матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 липня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 04 червня 2019 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та змінити ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2019 року не передаючи справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Частиною першою статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Задовольняючи апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» та скасовуючи ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2019 року, апеляційний суд, ухвалюючи нове судове рішення, вірно виходив із того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що майно ПАТ АБ «Укргазбанк» є державним майном, оскільки ПАТ АБ «Укргазбанк» є акціонерним господарським товариством, з часткою державної власності у статутному фонді та наявність частки державної власності у статутному фонді господарського товариства не ототожнює це товариство з державою Україна.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення, на виконання якого видано виконавчий лист, не передбачає вчинення дій щодо державного майна, оскільки відповідно до Статуту ПАТ АБ «Укргазбанк» саме банк є власником грошових коштів, переданих йому засновниками та акціонерами банку у власність як вклади до статутного капіталу, грошових коштів, отриманих від продажу цінних паперів банку юридичним та фізичним особам, доходів та майна, отриманих банком в результаті фінансової, господарської та банківської діяльності в Україні та за її межами, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом діяльності.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича про відкриття виконавчого провадження, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк