Справа № 345/734/19
Провадження № 22-ц/4808/799/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене у складі судді Миговича О.М. 12 квітня 2019 року в м. Калуші,

в с т а н о в и в :

25.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В заяві зазначила, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 24.11.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Старосамбірському районному відділі ДВС ГТУЮ у Львівській області, однак розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини.

Посилаючись на те, що на даний час її матеріальне становище суттєво погіршилось, а витрати на утримання дитини зросли, позивачка просила ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 12 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Ухвалено змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів в зазначеному розмірі розпочато з дня набрання рішення законної сили.

Виконавчий лист по справі №345/3738/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800 грн. за надання професійної правничої допомоги та в дохід Державної судової адміністрації України 768,40 грн. судового збору.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини є нижчою від встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, який відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, врахувавши рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, закріплені в ч. 9 ст. 7 СК України принципи справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про збільшення розміру стягуваних аліментів до 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позову.

Зазначає, що визначаючи розмір аліментів по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції не врахував ряду обставин та безпідставно прийняв до уваги заяву відповідача про те, що він не працює та не має змоги платити аліменти у визначеному нею розмірі. Такі твердження відповідача голослівні, оскільки він не надав жодного документу, який би підтверджував його статус безробітного.

Позивачка вказує, що відповідач працює неофіційно. Більше того, в матеріалах справи є дані про неодноразовий перетин кордону відповідачем та про те, що він мешкає в 30 км зоні від кордону, отже, може вільно та без відмітки перетинати державний кордон України для заробітку в Польщі. Тому приховання відповідачем свого заробітку не може бути підставою для висновку про те, що він не працює, а відсутність даних про його дохід не є підставою для меншого розміру аліментів. Оскільки ОСОБА_2 є здоровою працездатною особою, не зареєстрований як безробітний, то з урахуванням середньої заробітної плати по Україні, яка становить 9429 грн., та по Львівській області - 8837 грн., розмір аліментів на утримання дитини 2000 грн. в місяць цілком відповідав би потребам та інтересам дитини. Також це відповідало б і мінімальному рекомендованому розміру аліментів, який в даний час складає 2027 грн.

Крім того, апелянт зазначає, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано стан здоров`я дитини, а саме, що їх з відповідачем син ОСОБА_3 є хворобливою дитиною, в липні 2018 року він переніс кір, а тому потребував реабілітації та оздоровлення, які вона забезпечила дитині за власні кошти, оскільки відповідач станом здоров`я дитини не цікавився.

Просить рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позову змінити та визначити розмір аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В решті рішення просить залишити без змін.

ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 28.04.2007 року по 30.03.2017 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 , який після розлучення сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 4, 5, 6).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 24.11.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700 грн. щомісячно з 27.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист №345/3783/16-ц, який перебуває на виконанні у Старосамбірському районному відділі ДВС ГТУЮ у Львівській області (а.с. 8, 9).

Також встановлено, що ОСОБА_2 офіційно не працює, оскільки, згідно запису №5 у трудовій книжці відповідача, 06.09.2006 року він звільнився з роботи по угоді сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 28 зв.).

З довідки №365 від 25.03.2019 року, виданої Старосамбірською районною філією Львівського обласного центру зайнятості, вбачається, що відповідач на обліку як безробітний не перебуває (а.с. 30).

Згідно довідки №679 від 25.03.2019 року, виданої управлінням захисту населення Старосамбірської райдержадміністрації, ОСОБА_2 не отримує ніяких видів допомоги та компенсацій, на обліку не перебуває (а.с. 31).

Згідно витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» відповідач 04.08.2018 року (виїзд) та 31.10.2018 року (в`їзд) перетнув державний кордон України, пункт пропуску Краківець (а.с. 22).

Статтею 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду (ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 не надала доказів покращення матеріального становища відповідача, зміни свого матеріального становища чи погіршення стану здоров`я дитини.

Однак врахувавши, що з часу присудження аліментів на утримання дитини в розмірі 700 грн. щомісячно (2016 рік) економічна ситуація в країні змінилася в сторону погіршення матеріального становища всіх верств населення, внаслідок постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний розмір аліментів не є достатнім для забезпечення необхідних потреб дитини та є меншим за мінімальний гарантований розмір аліментів, визначений ст. 182 СК України, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача слід збільшити до 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищенаведене, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, підстав для збільшення розміру аліментів, визначених оскаржуваним рішенням суду, немає, а отже, немає підстав для скасування рішення суду.

Доводи апелянта щодо безпідставності прийняття судом до уваги заяви відповідача про те, що він не працює та не має змоги платити аліменти у визначеному нею розмірі, не взяття до уваги її пояснень щодо неофіційного працевлаштування відповідача, який неодноразово перетинав державний кордон України, а також, що він мешкає в 30 км зоні від кордону, отже, може вільно та без відмітки перетинати державний кордон України для заробітку в Польщі, не приймаються до уваги, оскільки при визначенні розміру аліментів судом враховано, що відповідач є фізично здоровою особою та може виконувати обов`язок по утриманню дитини і сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Твердження позивачки про те, що відповідач неодноразово перетинав державний кордон України спростовуються витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» від 12.03.2019 року, згідно якого відповідач лише один раз 04.08.2018 року виїжджав за межі України та 31.10.2018 року в`їхав на територію України (а.с. 22).

Також не приймаються до уваги і посилання ОСОБА_1 на те, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано стан здоров`я дитини, а саме, що їх з відповідачем син ОСОБА_3 є хворобливою дитиною, в липні 2018 року він переніс кір, а тому потребував реабілітації та оздоровлення, які вона забезпечила дитині за власні кошти, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач не подавала доказів погіршення стану здоров`я дитини.

Більше того, наведені обставини є підставою для звернення з вимогою про стягнення додаткових витратах на дитину в порядку ст. 185 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 12 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 25 червня 2019 року