Провадження №2/447/405/19
Справа №455/1382/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

24.06.2019 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А. П., за участю секретаря судового засідання Войтович О. М., розглянувши у порядку загального позовного провадження в м. Миколаєві Львівської області справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.

8 грудня 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк пред`явив позов про стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору у розмірі 56463,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.05.2015 складало 1241067,07 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 06.08.2007 з ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №LVH9G100000230. Відповідно до даного договору позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 17600,00 доларів США строком до 2037 року зі сплатою 12 % річних. ОСОБА_1 зобов`язана здійснювати погашення заборгованості, однак, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у неї виникла заборгованість у розмірі 74730,04 доларів США. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2011 з ОСОБА_1 присуджено до стягнення 18266,57 доларів США. На даний час заборгованість позивача, яка підлягає до стягення становить 56463,47 доларів США, з яких: 609,79 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 17235,55 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2727,18 доларів США - комісія; 35890,95 доларів США - пеня. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак вона її не погасила. Для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки. Поручителів було повідомлено, про те що ОСОБА_1 неналежно виконує зобов`язання за кредитним договором, однак, вони не погасили забогованості.

25.01.2017 суд ухвалив заочне рішення.

15.11.2018 відповідач ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення, яку суд задовольнив 28.01.2019, скасував заочне рішення та призначив розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У заяві про перегляд заочного рішення від 15.11.2018 ОСОБА_1 зазначила, що заборгованість, яку позивач просить з неї стягнути неправильно нарахована, оскільки ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості, які не були враховані позивачем, в підтвердження часткового погашення заборгованості подала копії квитанцій. Просила застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені та зменшити розмір пені, оскільки такий значно перевищує розмір збитків, яких зазнав позивач, внаслідок непогашення кредиту. Крім цього, зазначила, що розмір неустойки може бути стягнутий лише в гривні.

17.12.2018 позивач подав заперечення щодо обставин викладених ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення, зокрема, зазначив таке. Кредитним договором передбачена черговість погашення заборгованості за кредитним договором. Кошти, які сплачувала ОСОБА_1 були зараховані позивачем на погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, що стверджується випискою за її рахунками. ОСОБА_1 приблизно 10 років не виконує належно зобов`язання за кредитним договором, що спричиняє збитки позивачу і у суду немає підстав для зменшення розміру неустойки. Оскільки строк дії кредитного договору закінчується 05.09.2037, а позов пред`явлено 24.11.2015 у суду відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені.

25.04.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

22.05.2019 від представника позивача надійшло клопотання щодо проведення розгляду справи за його відсутності.

Суд встановив.

28.09.2011 Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення у справі №2-1308/2011, згідно з яким постановив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 06.08.2007 №LVH9G100000230 станом на 21.05.2009 в розмірі 139036,00 гривень та судові витрати. Зі змісту мотивувальної частини даного рішення встановлено, що суд стягнув заборгованість у гривневому еквіваленті, яка складається з: 17621,84 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 563,06 доларів США - заборгованість за процентами; 70,68 доларів США - заборгованість за комісією; 10,99 доларів США - заборгованість за пенею.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач визнав, що ОСОБА_1 було видано кредит у розмірі 17600,00 доларів США.

Згідно з розрахунком заборгованості, за період з 21.05.2009 до 21.10.2015 у ОСОБА_1 утворилася така заборгованість перед позивачем: 17235,55 доларів США - проценти за користування кредитом; 2727,18 доларів США - комісія; 35890,95 доларів США - пеня.

Відповідно до договорів поруки від 06.08.2007 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

02.11.2015 позивач надіслав відповідачам повідомлення про необхідність погашення заборгованості.

Відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_1 за період з 06.08.2007 по 14.12.2018, відповідач здійснювала погашення за кредитним договором до 22.04.2009 на загальну суму 5372,17 доларів США, що також підтверджується квитанціями, які подала відповідач ОСОБА_1 .

Оцінка суду.

Між сторонами склалися кредитні правовідносини, врегульовані ЦК України.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.

Статтею 1056-1 ЦК України визначено право кредитора на отримання від боржника процентів за користування кредитними коштами.

У тексті позовної заяви зазначено, що позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 17600,00 доларів США. Однак, у розрахунку заборгованості зазначено, що загальний розмір заборгованості за тілом кредиту становить 18231,63 доларів США. Позивач не надав суду доказів того, що ОСОБА_1 було надано додатково кредитні кошти у розмірі 631,63 доларів США. Враховуючи те, що заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17621,84 доларів США вже стягнута на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2011, суд доходить висновку, що у стягненні заборгованості за тілом кредиту за період з 21.05.2009 до 21.10.2015 слід відмовити.

Позивач стверджує, що заборгованість за кредитним договором нарахована неправильно, оскільки вона здійснювала погашення заборгованості, у зв`язку з чим розмір заборгованості повинен бути меншим. У судовому засіданні пояснила, що визнає заборгованість у розмірі 12000,00 доларів США. Обгрунтування того, чому саме такий розмір заборгованості вона визнає - не навела. Однак, предметом розгляду у даній справі є лише стягнення заборгованості, яка виникла за період з 21.05.2009 до 21.10.2015. Судом встановлено, що за цей період ОСОБА_1 погашення заборгованості не здійснювала. Тому, суд відхиляє доводи позивача у цій частині.

Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості солідарно з боржника та поручителів, суд зазначає таке. У судовому засіданні ОСОБА_1 просила стягнути суму заборгованості з лише неї. Відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що з 25.11.2008 позивач підвищив відсоткову ставку за кредитним договором до 14,04% у договорі поруки немає такого застереження. Позивач не надав підтвердження того, що поручителів повідомили про те, що обсяг їх відповідальності збільшився. Тому, суд доходить висновку, що порука припинилася і заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню лише з відповідача ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.549 ЦК України визначено, що зобов`язання може бути забезпечено неустойкою. Згідно з умовами договору сторони домовилися про нарахування пені за порушення виконання зобов`язань за договором.

ОСОБА_1 просила суд застосувати строк позовної давності до позовної вимог про стягнення пені та стягнути з неї пеню лише за рік, що перебував пред`явленню позову.

Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач заявила про застосування строку спеціальної позовної давності.

Позивач проти застосування строку позовної давності заперечив, оскільки вважає, що початок перебігу позовної давності слід пов`язувати зі строком дії кредитного договору, а тому вважає, що позов подано у межах строку позовної давності.

Суд не погоджується з такими доводами позивача через таке. Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Кредитним договором передбачено порядок та строки погашення заборгованості. Таким чином, несплата чергового щомісячного платежу, передбаченого кредитним договром, свідчила про невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань. Внаслідок цих щомісячних порушень з боку відповідача ОСОБА_1 позивач ще 23.06.2009 реалізував своє право на зврення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Тому, твердження про те, що сплив строку позовної давності почнеться з моменту закінчення строку дії кредитного договору є необгрунтованими та суперечать принципу юридичної рівності, передбаченому ч.1 ст.1 ЦК України.

Статтею 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Даною нормою передбачено право суду зменшити розмір неустойки за наявності у сукупності таких умов: розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та наявність інших обставин, які мають істотне значення. Позивач не надала суду доказів того, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків банку та не довела наявності обставин, що можуть мати істотне значення при вирішенні цього питання. Суд вважає за доцільне зазначити, що тривале невиконання (приблизно 10 років) ОСОБА_1 договірних зобов`язань безумовно спричинило збитки позивачу, незважаючи на те, що кредит було надано у іноземній валюті, оскільки завадило безперешкодному використанню коштів у господарській діяльності. Тому, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо зменшення розміру неустойки.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути пеню в межах строку позовної давності, а саме у розмірі 10162,58 доларів США, яку слід стягнути у гривневому еквіваленті станом на день ухвалення рішення, що відповідає правовому висновку ВС у справі № 761/26293/16-ц від 20.03.2019.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи це судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 7913,92 гривень на користь позивача.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 19962 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят два) долари США 73 центи та пеню у розмірі 266970 (двісті шістдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 98 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приват Банк" судовий збір у розмірі 7913,92 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570.

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 27.06.2019.

Суддя Головатий А. П.