Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 523/14323/16-ц

провадження № 61-32762св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Одеська міська рада,

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник ОСОБА_3 , на рішення Апеляційного суду Одеської області від 11 липня 2017 року в складі колегії суддів: Плавич Н. Д., Ващенко Л. Г., Вадовської Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_4 , до складу спадщини входить земельна ділянка на АДРЕСА_1 .

У встановлений законом строк позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_4 залишила заповіт, яким все своє майно заповідала матері позивача - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та з`ясувала, що її матір не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Вважала, що строк пропустила з поважних причин.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила визначити їй додатковий строк для подання заяви нотаріусу для прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеса від 16 листопада 2016 року позов задоволено.

Визначено для ОСОБА_1 додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 своєчасно не звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі - ОСОБА_4 , як спадкоємець п`ятої черги, оскільки вважала, що її мати - ОСОБА_7 , належним чином оформила спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом.

Місцевий суд дійшов висновку про те, що строк, визначений законом на прийняття спадщини, пропущений з поважних причин.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11 липня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що до часті у справі не залучено належних відповідачів. Позивач зазначила як відповідача орган місцевого самоврядування та не повідомила суду про інших спадкоємців, про яких не могла не знати, оскільки в суді розглядається інший спір про поділ спірного спадкового майна.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Доводи позивача про її необізнаність щодо строків для подачі заяви на прийняття спадщини не є підставою для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 лише після смерті матері - ОСОБА_7 , дізналася про неприйняття останньою спадщини за заповітом після ОСОБА_4 (баби позивача).

Отже, позивач як спадкоємець п`ятої черги за законом після ОСОБА_4 має право на прийняття спадщини, проте не звернулася вчасно до нотаріуса з відповідною заявою з указаних вище підстав (вважала, що спадщину прийняв спадкоємець за заповітом), тому вона звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Твердження апеляційного суду про те, що спадщина, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , входить до спадкової маси, яка залишилася після смерті матері позивача - ОСОБА_8 , суперечить нормам матеріального права і не відповідає вимогам процесуального права України, оскільки не підтверджується належними і допустимими доказами, які є у матеріалах справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що ОСОБА_9 (син ОСОБА_8 ) подав нотаріусу заяву про те, що він відмовився від своєї частини спадщини після смерті матері на користь ОСОБА_1 .

Разом з тим, права ОСОБА_2 (особи, яка звернулась з апеляційною скаргою) не вирішуються цим спором.

Доводи інших учасників справи

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Черток О. В., подав до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що у померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 спадкоємцями крім онучки - ОСОБА_7 , якій вона заповіла все своє майно, також є онук - ОСОБА_10

ОСОБА_7 проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому фактично прийняла її.

Разом з тим, ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_7 , тому має право на спадщину після смерті останньої, отже вирішення цієї справи вплине на його права та обов`язки.

В касаційній скарзі не вказано, які об`єктивні, непереборні, істотні труднощі виникли у ОСОБА_1 для подання заяви про прийняття спадщини у 2001 році після смерті спадкодавця.

ОСОБА_2 є чоловіком померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та спадкоємцем першої черги разом з ОСОБА_1 (донькою померлої) та ОСОБА_9 (сином померлої).

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

31 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_4 23 січня 1990 року склала заповіт на користь ОСОБА_7

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суди також встановили, що ОСОБА_7 прожила разом з ОСОБА_11 на АДРЕСА_2 до дня смерті останньої.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно - житловий будинок на АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої чергм померлої ОСОБА_7 є: її чоловік - ОСОБА_2 , та діти: ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_9 (син).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною першою статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

У порушення вимог частини четвертої статті 10, статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, зазначене вище не врахував, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не визначився зі складом осіб, які повинні брати участь у справі.

Разом із тим, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Установивши, що позов у цій справі стосується безпосередньо прав та обов`язків інших осіб (спадкоємців), які не були залучені до участі у справі як відповідачі, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, позивач має право звернутися до суду з позовом до належних відповідачів відповідно до вимог процесуального закону.

Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що доводи позивача про її необізнаність щодо строків для подачі заяви на прийняття спадщини не є підставою для задоволення позову.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що ОСОБА_1 дізналася про те, що її матір ОСОБА_7 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття нею спадщини за заповітом лише після смерті матері, не заслуговують на увагу, оскільки у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що до участі у справі не було залучено всіх спадкоємців, а необізнаність щодо строків для подачі заяви на прийняття спадщини не є підставою для задоволення позову.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк