Справа № 758/6956/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Артюшенко К.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката Кузнечікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нестле Україна» про зобов`язання вчинити дії та стягнення сум, що належать при звільненні, і середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представлені Кабановим В.І., в травні 2017 р. звернувся до суду з позовом. в якому просив: 1) зобов`язати відповідача ТОВ «Нестле Україна» здійснити розрахунок додаткової заробітної плати позивача у вигляді виробничої премії за підсумками роботи за 2016 р.; 2) стягнути з відповідача на користь позивача додаткову заробітну плату у вигляді виробничої премії за підсумками роботи за 2016 р.; 3) стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за час затримки у проведенні розрахунку при звільненні.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 26.06.2017 р. (суддя Роман О.А.).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 26.10.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

В листопаді 2018 р. позивач в особі свого представника уточнив позовні вимоги та просив: 1) зобов`язати відповідача ТОВ «Нестле Україна» надати розрахунок річної премії позивача за підсумками роботи за 2016 р.; 2) стягнути з відповідача на користь позивача річну премію за підсумками роботи за 2016 рік; 3) стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за час затримки у проведенні розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 з 01.07.2008 р. працював в ТОВ «Нестле Україна» на посаді фахівця із закупівель відділу планування закупівель та з 08.05.2013 р. був переведений на посаду стратегічного закупника відділу логістики ТОВ «Нестле Україна». 16.03.2017 р. позивача було звільнено із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України. Після отримання розрахунку позивач з`ясував , що розрахунок було проведено відповідачем не в повному обсязі , а саме не була виплачена річна премія за 2016 р. Вказує, що 20.03.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити виплату належної йому суми, та перерахувати на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Наприкінці березня 2017 р. позивач отримав лист від відповідача в якому його повідомили про те, що у відповідності до встановленої на підприємстві процедури річного преміювання співробітників, його позбавлено річної премії.

В жовтні 2017 р. представником відповідача подані заперечення, в яких сторона відповідача зазначає, що відповідно до корпоративної політики ТОВ «Нестле Україна», порядок розрахунку та премії визначається процедурою річного преміювання співробітників, введеної в дію з 01.01.2016 р. За умовами розділу 4 процедури, річна премія не нараховується для співробітників , які звільнились до фактичного моменту виплати річної премії. Річна премія щорічно розраховується , а її фактична виплата здійснюється на початку квітня разом із виплатою заробітної плати за березень. Вказує, що у 2015 р. щорічна премія була перерахована відповідачем до банку разом з ФОП співробітників за березень 2014 р. 01.04.2015 р., у 2016 р. щорічна премія була перерахована відповідачем до банку разом з ФОП співробітників за березень 2016 р. 01.04.2016 р., у 2017 р. щорічна премія була перерахована відповідачем до банку разом з ФОП співробітників за березень2017 р. 31.03.2017 р. Тому, ні у березні 2015 р., ні у березні 2016 р. позивач попередні суми щорічних премій не отримував, а отримував їх у квітні. Враховуючи корпоративну політику ТОВ «Нестле Україна» й дату звільнення позивача - 16.03.2017 р., вважає, що у підприємства відсутні підстави для нарахування позивачу додаткової заробітної плати у формі щорічної премії за 2016 р.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додав, що сторона позивача не може самостійно розрахувати розмір вищевказаної премії, а тому просить зобов`язати відповідача здійснити такий розрахунок.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити позивачу в задоволенні позову з підстав, наведених в запереченнях. Наполягав, що у підприємства відсутні підстави для виплати позивачу вищевказаної премії, а тому відповідач взагалі не може бути зобов`язаним до нарахування такої премії та надати будь-які документи з цього питання.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Нестле Україна» з 01.07.2008 р., працюючи на посаді фахівця із закупівель відділу планування закупівель, а з 08.05.2013 р. переведений на почаду стратегічного закупника відділу логістики ТОВ «Нестле Україна».

16.03.2017 р. позивача було звільнено на підставі ст.38 КЗпП України .

Спір між сторонами виник з приводу того, що позивач стверджує про те, що після отримання ним розрахунку він з`ясував, що розрахунок при звільненні було проведено відповідачем не в повному обсязі, а саме: позивачу не була виплачена річна премія за 2016 рік. Відповідач в свою чергу наполягає, що враховуючи корпоративну політику ТОВ «Нестле Україна» й дату звільнення позивача, а саме 16.03.2017 року в підприємства відсутні підстави для нарахування позивачу додаткової заробітної плати у формі щорічної премії за 2016 р.

Відповідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати робітнику оформлену трудову книжку та здійснити з ним розрахунок у встановлені ст.116 КЗпП України строки.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх належних йому від підприємства сум здійснюється в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк сплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Тим самим, чинним законодавством саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні.

Перевіряючи доводи сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.2 ч.3 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Статтею 5 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів; колективних договорів; трудових договорів.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Судом встановлено, що виплачені позивачу відповідачем суми є винагородою (премією) за підсумками роботи за березень 2015 р. та березень 2016 р., які отримував їх в квітні .

Як вбачається з наданих стороною відповідача документів, відповідно до корпоративної політики ТОВ «Нестле Україна», порядок розрахунку та премії визначається процедурою річного преміювання співробітників, введеної в дію з 01.10.2016 р..

Відповідно до п. 3.4. трудового договору № 010708 укладеного між ТОВ «Нестле Україна» та ОСОБА_1 передбачено, що роботодавець має право сплачувати працівникові премії та інше матеріальне заохочення на засадах індивідуального підходу та відповідно до політик роботодавця.

Відповідно до п. 5.7. колективного договору ТОВ «Нестле Україна» зазначено, що з метою посилення матеріальної зацікавленості працівників підприємства щодо підвищення ефективності виробництва та якості робіт, за поданням керівниками підрозділів здійснювати преміювання працівників за підсумками роботи. Порядок здійснення преміювання визначається Положенням про систему оплати праці та преміювання ( Додаток № 2 до цього колективного договору).

Відповідно до п. 1.4. Додатку № 2 «Положення про оплату праці та преміювання» до колективного договору за підсумками фінансово-господарської діяльності підприємства може виплачуватись премія за рішенням ТОВ «Нестле Україна».

Відповідно до розділу 4 Процедури річного преміювання співробітників, річна премія не нараховується для співробітників, які звільнились до фактичного моменту виплати річної премії. Річна премія щорічно розраховується , а її фактична виплата здійснюється на початку квітня разом із виплатою заробітної плати за березень відповідно до календаря виплати заробітної плати.

Судом встановлено, що у 2015 р. щорічна премія була перерахована ТОВ «Нестле Україна» до банку разом з ФОП співробітників за березень 2014 р. 01.04.2015 р., що підтверджується платіжним дорученням № 1152458 від 01.04.2015 р.; у 2016 р. щорічна премія була перерахована ТОВ «Нестле Україна» до банку разом з ФОП співробітників за березень 2016р. 01.04.2016 р., що підтверджується платіжним дорученням № 1361743 від 01.04.2016 р.; у2017 р. щорічна премія була перерахована ТОВ «Нестле Україна» до банку разом з ФОП співробітників за березень 2017 р. 31.03.2017 р., що підтверджується платіжним дорученням № 1604220 від 31.03.2017 р.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що належними та допустимим, достатніми та достовірними доказами відповідачем доведено те, що в день звільнення позивачу були виплачені всі суми, що належали йому на цей день суми, а відтак підстави для зобов`язання відповідача надати розрахунок річної премії позивачу за підсумками роботи за 2016 р. та стягнення її з відповідача на користь позивача відсутні. В зв`язку з чим суд не погоджується з твердженнями сторони позивача в цій частині позовних вимог та вважає за необхідним відмовити в їх задоволенні.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог вищевказаних позовних вимог, а вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є похідними від даних вимог, то вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що правові підстави для застосування судом вимог ст.117 КЗпП України не встановлено. В зв`язку з чим, суд не погоджується з доводами позивача і в цій частині та вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих вимог.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не заснованими на законі, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. А відтак в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, ст.ст.47 , 116, 117, 231, 233 КЗпП України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264,265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою:: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нестле Україна» (місцезнаходження за адресою: 04070, м.Київ, вул.Верхній Вал, буд. 72, літера А ) про зобов`язання вчинити дії та стягнення сум, що належать при звільненні, і середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова