РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року місто Чернігів

Справа №751/826/19

Провадження№2/751/508/19

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (не прибула)

представник позивача адвокат Марченко Н.І.

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_2

відповідач Чернігівська міська рада (не прибув)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Друга чернігівська державна нотаріальна контора про визнання недійсними рішення, державного акту про право власності на земельну ділянку та свідоцтв про право на спадщину за законом

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним

п. 223.309 рішення Чернігівської міської ради (тринадцята сесія четвертого скликання) від 28.09.2004 року про передачу у власність безоплатно земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) громадянину ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , площею 0,0599 га; визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_4 Чернігівською міською радою 02.02.2005 року про право власності на земельну ділянку площею 0,0599 га, розташовану в АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 ; визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих Другою Чернігівською державною нотаріальною конторою 30.07.2010 року за реєстровим № 3-1550 та 3-1555, на підставі яких право власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 перейшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах.

Вимоги обґрунтовано тим, що згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.12.2017 та додаткового рішення від 09.01.2018 позивачу виділено в окремий об`єкт та визнано право власності на наступні приміщення та споруди: веранда площею 6,3 кв.м., комора площею 4,1 кв.м., кухня площею 8,6 кв.м., житлова кімната площею 11,1 кв.м., житлова кімната площею 7,7 кв.м., житлова кімната площею 7,3 кв.м., житлова кімната площею 18,2 кв.м., сарай, позначений літерою «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Звернувшись до Управління земельних ресурсів Чернігівської міська ради з метою одержання окремої адреси позивач дізналась, що частина земельної ділянки площею 0,0599 га за адресою: АДРЕСА_1 , за рішенням 13 сесії 4 скликання Чернігівської міської ради від 28 вересня 2004 р. була передана у власність ОСОБА_4 , колишнього власника 1/2 частини житлового будинку за вказаною адресою. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями та правонаступниками ОСОБА_4 .. Відповідно до даних реєстру відповідачі зареєстрували за собою право власності по 1/4 частини житлового будинку за вищевказаною адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 30.07.2010 р. державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори.

Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради надано копію Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , з якої вбачається що вказаний акт погашений у зв`язку із видачею державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори свідоцтв про право на спадщину за законом від 30.07.2010р. реєстр. № 3-1550 та №3-1555, на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах. Дані про реєстрацію права власності на земельну ділянку за тою ж адресою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. При порівняні плану меж земельної ділянки, що міститься на зворотній стороні державного акту, виданого на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 , і плану меж земельної, що міститься в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 , передану ОСОБА_4 у власність, земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,0599 га включає і ту частку земельної ділянки, на якій розташовані приміщення, які ніколи не перебували у користуванні ОСОБА_4 , а входили до складу квартири АДРЕСА_3 , тобто перебували у користуванні попередніх власників 1/2 частини вищевказаного будинку - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та перейшли у користування позивачу у зв`язку із придбанням 1/2 частини будинку на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 08.08.2014 р., і на підставі рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06.12.2017 р. та додаткового рішення від 09.01.2018 р. у справі №751/6242/17 виділені у особисту приватну власність позивачу.

Так, на земельній ділянці відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 опинилося приміщення комори площею 4,1 кв.м., частина житлової кімнати площею 7,7 кв.м., частина житлової кімнати площею 7,3 кв.м., а також сарай, позначений в технічному паспорті літерою «Б», які згідно вказаного рішення суду є власністю ОСОБА_1 . При виготовленні технічної документації із землеустрою для ОСОБА_4 землевпорядною організацією не було враховано фактичних меж землекористування між співвласниками будинку, не було враховано конфігурації розташувань приміщень в житловому будинку, не з`ясовано, в користуванні кого із співвласників яка частина будинку перебуває, земельна ділянка виділена у власність ОСОБА_4 є більшою, ніж 1/2 частина загальної площі земельної ділянки під будинком АДРЕСА_1 , яка згідно генерального плану складає 1056 кв.м.. Чернігівська міська рада, не перевіривши відповідність земельної документації вимогам статей 116, 118 Земельного кодексу України своїм рішенням 13 сесії 4 скликання Чернігівської міської ради від 28 вересня 2004 р. передала у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0599 га за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_2 , право власності на яку було оформлено за ОСОБА_4 Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та перейшло в порядку спадкування до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 30.07.2010 р. реєстр. № 3-1550 та №3-1555, накладається на земельну ділянку, користувачем якої є позивач, та перешкоджає у здійсненні нею права користування земельною ділянкою під належними їй на праві власності об`єктами нерухомого майна, тому вона змушена звернутися до суду за захистом.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.02.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 15.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

13.03.2019 року представником Чернігівської міської ради подано відзив на позовну заяву про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с.51-53).

Заперечення обґрунтовано тим, що пунктом 223.309 рішення Чернігівської міської ради від 28 червня 2004 року (тринадцята сесія четвертого скликання) громадянину ОСОБА_4 передано у власність безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , площею 0,0599 га. Складання державного акту на право власності на земельну ділянку здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Саме на підставі даного виду документації ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Складовою технічної документації є кадастрові зйомки. В акті встановлення та погодження меж земельної ділянки від

01.06. 2004 року є підписи суміжних власників/землекористувачів земельної ділянки, зокрема і попередньої власниці будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 . Тобто, на момент приватизації межі земельної ділянки були погоджені суміжними землевласниками (землекористувачами), що підтверджується актом встановлення та погодження меж земельної ділянки. Рішення Чернігівської міської ради від 28 червня 2004 року (тринадцята сесія четвертого скликання) приймалося на підставі документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно та технічної документації. Відповідно до технічної документації із землеустрою дані земельні ділянки сформовані, встановлені чіткі межі, які погоджені з сумісними землекористувачами. Спадкоємцями та правонаступниками ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за якими зареєстровано право власності по 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , тому відповідно до

ч. 1 ст. 120 ЗК України до них перейшло право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та наявні у справі докази . Додатково пояснила, що земельна ділянка якою користується позивачка не приватизована.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали.

Представник Чернігівської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлено належним чином, надійшла заява про розгляд справи без участі представника міської ради, на розсуд суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Згідно договору від 22.10.1959 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_7 половину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено нотаріусом Чернігівської державної нотаріальної контори за реєстром №1-8422 ( а.с.56).

Згідно заяв ОСОБА_4 від 01.06.2004 року про передачу в приватну власність земельної ділянки 0,0599 га та виготовлення Державного акту на право приватної власності на вказану землю , виготовлений технічний звіт . Згідно генерального плану загальна площа земельної ділянки складає 1056 кв.м. Згідно кадастрового плану загальна площа земельної ділянки, яка належить землекористувачу ОСОБА_4 складає 599 кв.м. В акті встановлення і погодження меж земельної ділянки від 01.06.2004 року є підписи суміжних власників/землекористувачів земельної ділянки, зокрема і попередньої власниці будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 (а.с.55-59, 88-103).

Пунктом 223.309 рішення Чернігівської міської ради від 28 червня 2004 року (тринадцята сесія четвертого скликання) громадянину ОСОБА_4 передано у власність безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , площею 0,0599 га (а.с.31).

На підставі вказаного рішення 05.02.2005 року ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0,0599 га за адресою: АДРЕСА_1 , у межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.30).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом за реєстр. № 3-1548 та № 3-1550 від 30.07.2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 , а саме: 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних споруд. Житловий будинок дерев`яний, має 75,9 кв.м. житлової площі, на плані літера «А-1» та надвірні споруди: сарай дерев`яний «Б», сарай цегляний «в», сарай цегляний «В-2», убиральня дерев`яна «г», розташований на земельній ділянці загальною площею 1056 кв.м., та земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,0599 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с.69,71).

Право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку та земельну ділянку зареєстровано за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах по 1/4, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.15-16, 70, 84, 87).

Відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку від 08.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області, ОСОБА_8 М.А. та ОСОБА_6 передали ОСОБА_1 у власність 1/2 частину житлового будинку з належною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок в цілому дерев`яний, літера «А-1», має 93,9 кв.м загальної площі та 76,0 кв.м житлової, надвірні будівлі і споруди складаються з сараю цегляного «в», сараю (1 поверх) цегляного «В-2», убиральні дерев`яної «г», сараю цегляного «Б», розташовані на земельній ділянці площею 1056 кв.м. (а.с.17).

Право власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку зареєстровано за позивачкою 08.08.2014 р., про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.19).

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , станом на 05.05.2015 р., наявність самочинно збудованих будівель не вбачається. Позивачка займає відокремлену частину будинку, яка має окремий вихід (а.с.25-29).

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.12.2017 року та додаткового рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.01.2018 року ОСОБА_1 виділено в окремий об`єкт та визнано право власності на наступні приміщення та споруди: веранда площею 6,3 кв.м., комора площею 4,1 кв.м., кухня площею 8,6 кв.м., житлова кімната площею 11,1 кв.м., житлова кімната площею 7,7 кв.м., житлова кімната площею 7,3 кв.м., житлова кімната площею 18,2 кв.м., сарай, позначений літерою «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.20-24).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно статей 19, 55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п «а» ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом.

Відповідно абзацу п.27 постанови Пленуму ВС України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у відповідності до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Аналізуючи надані сторонами пояснення та докази судом встановлено, що рішенням Чернігівської міської ради від 28.09.2004 року на підставі документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно та технічної документації ОСОБА_4 було передано у власність безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , площею 0,0599 га, та видано державний акт на право власності на земельну ділянку. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька - ОСОБА_4 та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі яких право власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 перейшло до відповідачів в рівних частинах. Суд вважає, що оскаржуваним рішенням права, свободи та інтереси позивача не порушені і відповідно не потребують судового захисту. Підстав для визнання свідоцтв про право на спадщину викладених в ст. 1301 ЦК України немає.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення, державного акту про право власності на земельну ділянку та свідоцтв про право на спадщину за законом є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не стягуються.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Друга чернігівська державна нотаріальна контора про визнання недійсними рішення, державного акту про право власності на земельну ділянку та свідоцтв про право на спадщину за законом - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя С. М. Ченцова