КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 759/8125/18

провадження № 22-ц/824/7068/2019

27 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Слюсар Т. А. , Семенюк Т. А.,

при секретарі Макаровій К. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року у складі судді Журибеди О.М.,

встановив:

25.05.2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в розмірі 14 185,07 грн, витрати на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 740 грн. та судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.12.2014 року, приблизно о 16 год. 30 хв., на перехресті вул. Полярна - вул. Дегтяренка в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 08 січня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 10647 від 30.12.2014 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 17 022,08 грн.

За послуги ТОВ "ЕАК "Довіра" з визначення вартості матеріального збитку позивач поніс витрати в розмірі 740 грн.

Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому відшкодована не була.

19.12.2014 р. потерпілий подав позивачу повідомлення про ДТП, а 21.01.2015 р. - заяву про відшкодування шкоди.

Керуючись п.36.1, п. 36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем прийнято рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.

На підставі наказу №1720 від 17.04.2015 позивач відшкодував ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 14 185,07 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2726 від 27.05.2015 р.

Відповідно до пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.

Посилаючись на вказані обставини та положення ч.1 ст. 1191 ЦК України позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в сумі 14 185, 07 грн, вартість проведення дослідження КТЗ - 740 грн, судові витрати в сумі 1762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на ті підстави, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної вартості завданої потерпілому шкоди. Звіт суб`єкта господарювання, який не має відповідної ліцензії експерта для проведення товарознавчої експертизи колісних транспортних засобів, не є належним доказом на підтвердження вказаної обставини.

Також зазначив, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована на момент ДТП, що підтверджується Полісом обов`язкового страхування серії АІ №0549702, який було у нього вилучено згідно розписки посадової особи МТСБУ від 27.01.2015 р. На виконання умов договору він сплатив вартість за вказаним договором. Вказаний договір в судовому порядку не визнаний недійсним.

Доказів відсутності у відповідача договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на дату скоєння ДТП позивачем надано не було.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначив, що в ході перевірки ПрАТ «СК «Нова№ було встановлено, що вказаний страховик не укладав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АІ/0549702, за яким застрахована цивільно-правова відповідальність водія ТЗ ЗАЗ д . н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації з ЦБД МТСБУ, станом на дату ДТП 09.12.20014 року пошук наявності чинного договору страхування за державним номером транспортного засобу ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , не дав результатів.

02.11.2014 року ПрАт «СК «Нова» було укладено договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за номером №АІ/0549702, за яким застрахована цивільно-правова відповідальність водія ТЗ

Hyundai Tucson , д.н.з. НОМЕР_5 , відповідна інформація внесена та відображена в ЦБД МТСБУ.

Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення технічного дослідження документів №3147/15-33 від 06.03.2015 року, бланк полісу №АІ/0549702 за своїми характеристиками не відповідає контрольному примірнику бланку полісу №0000000, який виготовлений ТОВ «Бланк-Прес», тобто бланк полісу №АІ/0549702 є підробленим; бланк полісу №АІ/0549702 та контрольний примірник бланку полісу №АІ/0000000 надрукований з різних друкарських форм.

Таким чином, станом на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не була.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Куян М. В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник позивача - адвокат Ратушний С.П. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2014 року, приблизно о 16 год. 30 хв., на перехресті вул. Полярна - вул. Дегтяренка в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

19 грудня 2014 р. ОСОБА_3 повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7).

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 08 січня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вартість відновлювального ремонту пошкодження транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників ( в тому числі ПДВ) , відповідно до звіту № 10647 від 30.12.2004 р., складеного ТОВ «ЕАК «Довіра», визначено в сумі 17 022,08 грн.

На підставі Наказу МТСБУ №1720 від 17.04.2015, згідно платіжного доручення №2726 від 27 травня 2015 р., МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 14 185,07 грн (а.с. 13, 14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування у вищевказаному розмірі і до останнього в межах цієї суми перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, яка на момент дорожньо-транспортної пригоди не застрахувала свою цивільно-правова відповідальність.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Право звернення МТСБУ до суду з регресним позовом визначено ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якої МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 41 п.41.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Виходячи з аналізу вказаних норм матеріального права МТСБУ здійснює виплату страхового відшкодування лише в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та в інших випадках передбачених ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заперечуючи проти вимог позивача відповідач зазначив, що його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована ПрАТ "СК "Нова" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ №0549702, термін дії з 30.11.2014 по 29.11.2015 р.

На підтвердження вказаної обставини відповідачем надано розписку головного фахівця відділу моніторингу діяльності страховиків МТСБУ ОСОБА_6 від 27.01.2015 р. про отримання бланку полісу серії АІ №0549702.

У вказаній розписці зазначено, що бланк отримано у зв`язку з необхідністю проведення експертизи на підтвердження його справжності. Після проведення вищезгаданих дій бланк буде повернуто разом з висновком експертизи власнику - ОСОБА_1 (а.с. 33).

Разом з тим, вказана розписка не є належним доказом на підтвердження факту укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладення та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до інформації з ЦБД МТСБУ, що є у відкритому доступі, станом на дату ДТП 09.12.20014 року пошук наявності чинного договору страхування за державним номером транспортного засобу ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , не дав результатів.

02.11.2014 року ПрАТ «СК «Нова» було укладено договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за номером №АІ/0549702, за яким застрахована цивільно-правова відповідальність водія ТЗ

Hyundai Tucson , д.н.з. НОМЕР_5 , відповідна інформація внесена та відображена в ЦБД МТСБУ

Відповідно до довідки Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 05.05.2015 р., з приводу підробки страхового полісу ОСОБА_1 . звертався 31.03.2015 р. з відповідною заявою про шахрайські дії щодо нього (а.с.32).

На підтвердження заперечень щодо доводів відповідача про відсутність доказів того, що бланк полісу серії АІ №0549702 є підробленим, позивачем надано висновок експертного дослідження експерта КНДІСЕ за результатами проведення технічного дослідження документів №3147/15-33 від 06.03.2015 р., відповідно до якого бланк полісу №АІ/0549702 за своїми характеристиками не відповідає контрольному примірнику бланку полісу №АІ/0000000, який виготовлений ТОВ «Бланк-Прес», тобто бланк полісу №АІ/0549702 є підробленим; бланк полісу №АІ/0549702 та контрольний примірник бланку полісу №АІ/0000000 надрукований з різних друкарських форм.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування, і такий договір набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

З огляду на недоведеність факту укладення відповідачем договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також доказів сплати страхової премії, правові підстави для відмови у задоволенні вказаного позову відсутні.

Розмір заподіяної внаслідок ДТП шкоди з вини відповідача підтверджено звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 10647 від 30.12.2014 р., який є належним та допустимим доказом на підтвердження вказаної обставини.

Вказаний звіт складено оцінювачем Лепіска О. М. , який має вищу технічну освіту, на дату проведення оцінки мав стаж роботи за фахом з 1994 року, свідоцтво Фонду державного майна України про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №1946 від 16.08.2002 р., посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 06 жовтня 2014 року за напрямом оцінки : "Оцінка об`єктів у матеріальній формі" зі спеціалізацією в межах напряму: "Оцінка колісних транспортних засобів".

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень щодо визначеного розміру заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 13 ч.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

З огляду на те, що даний спір не пов`язаний з порушенням прав ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій, правові підстави для звільнення його від сплати судового збору відсутні.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: Т. А. Слюсар

Т. А. Семенюк