Справа № 288/13/18
Провадження № 2/288/95/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретарів судових засідань - Нечипоренко М.І., Добрянської В.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Яковенка ОСОБА_2 .В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивачка) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 (далі відповідач) про відшкодування шкоди, в якій вказує, що 10 вересня 2016 року на автодорозі Парипси - Ставище трапилась дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Победіт» б/н, що належав на праві власності ОСОБА_4 та під його керуванням та автомобілем марки «Ford Fiesta», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачці.

За вказане ДТП ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Вартість матеріального збитку на дату пошкодження автомобіля 10.09.2016 року складає 70 485 гривень 78 копійок. Окрім цього, позивач понесла витрати на визначення вартості матеріального збитку у розмірі 1000 гривень.

Вартість робіт з ремонту автомобіля та вартість необхідних запасних частин складає 132 123 гривні 49 копійок.

Відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати заподіяну майну шкоду, а тому позивачка змушена самостійно закуповувати запасні частини і звернутись до спеціалізованих підприємств з метою виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 101 311 гривень 91 копійку та понесені судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав відзив на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працює інспектором поліції Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області, 10 вересня 2016 року була ДТП в селі Ставище Попільнянського району Житомирської області і він здійснював оформлення протоколу та відбирав пояснення. Водій мотоблока здійснював поворот, обидва транспортні засоби знаходились на перехресті.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він почув удар, коли вийшов то побачив спереду розбитий мотоблок, який стояв по лівій стороні дороги, це було на повороті та було розлите масло.

Суд, вислухавши представників сторін, судового експерта та свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з постанови Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень та судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок (а.с. 25).

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 20 червня 2017 року вищевказану постанову залишено без змін (а.с. 21-24).

Відповідно до довідки від 10 вересня 2016 року виданої старшим інспектором Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області капітаном поліції Ціхуном О.М., в результаті ДТП, яке сталося 10.09.2016 року в селі Ставище, було виявлено пошкодження автомобіля марки «Ford Fiesta», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно Звіту № 6230/4 про визначення вартості матеріального збитку складеного 28 вересня 2016 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_7 », вартість матеріального збитку, на дату пошкодження вищевказаного автомобіля 10.09.2016 року, складає 70 485 гривень 78 копійок (а.с. 5-6, 190-199).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 6230-4 від 03 жовтня 2016 року ФОП « ОСОБА_7 » прийняла від ОСОБА_3 1000 гривень матеріального збитку КТЗ (а.с. 7).

Рахунком № КМдС-0019013 від 01 жовтня 2016 року виданим ТОВ «Віді-Край Моторз» передбачено, що ОСОБА_3 (покупець) замовила та оплатила запасні частини до автомобіля на суму 132 123 гривні 49 копійок (а.с. 10-12).

Згідно Акту виконаних робіт № КМДСА-011838 від 04 жовтня 2016 року складеного ТОВ «Віді-Край Моторз», ОСОБА_3 заплатила даному товариству за виконанні роботи, а саме діагностики автомобіля, 389 гривень 94 копійки, що підтверджується заявкою на переказ готівкою (а.с. 17-18).

Як вбачається з Актів виконаних робіт № Па-0001536 та № Па-0001551 від 31 жовтня 2016 року виданих ФОП ОСОБА_8 , виконавець провів ряд робіт по ремонту вищевказаного автомобіля на суму 2 774 гривні 18 копійок та суму 21 153 гривні 37 копійок (а.с. 9, 13-14). Дані роботи ОСОБА_3 оплатила згідно квитанцій № Па-0001251 та № Па-0001252 від 07.10.2016 року, № Па-0001634 та № Па-0001635 від 01.11.2016 року (а.с. 15-16).

Відповідно до видаткових накладних № 1029 від 10 жовтня 2016 року, № 1031 від 12 жовтня 2016 року та № 1034 від 14 жовтня 2016 року виданих ТОВ «Майстерня автомобільного Ремонту та Сервісу» ОСОБА_3 придбала запчастини до автомобіля на суму 40 049 гривень 60 копійок, 33 618 гривень 00 копійок та 1978 гривень 00 копійок відповідно, що підтверджується також квитанцією № 005129 від 10 вересня 2016 року (а.с. 60-63).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 106 складеної 07 грудня 2018 року судовим експертом вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Форд Фієста» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 , унаслідок ДТП, станом на 10.09.2016 року складає: 57 020 гривень 63 копійки (а.с. 165-168).

У додатку 2 доданому до висновку № 106 вказані всі розбіжності які є у акті виконаних робіт № Па 0001551 (а.с. 170).

Судовий експерт ОСОБА_9 Володимир ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив свій висновок судової авто товарознавчої експертизи № 106 від 07 грудня 2018 року та зазначив, що вартість матеріального збитку завданого автомобілю ОСОБА_3 внаслідок ДТП станом на 10.09.2016 року складає 57 020 гривень 63 копійки.

Як вбачається з договору купівлі - продажу 8044/2018/856311 транспортного засобу від 13 березня 2018 року ОСОБА_3 продавець, продала а ОСОБА_11 - покупець, купив транспортний засіб «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 176).

Вказана інформація підтверджується також довідкою № 8044/3223 від 05 січня 2019 року Територіального Сервісного Центру 8044 Регіональний Сервісний Центр в м. Києві МВС України (а.с. 217).

Довідкою № 1046 від 24 листопада 2018 року Регіонального Сервісного Центру в м. Києві Територіальний Сервісний Центр передбачено, що транспортний засіб «FORD FIESTA», що належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13 березня 2018 року був перереєстрований на іншого власника на підставі договору купівлі продажу № 8044/2018/856311 від 13.03.2018 року, що був виданий ТСЦ № 8044 (а.с. 177).

Відповідно до Висновку експертного дослідження № 3/5 від 11 січня 2019 року Житомирського НДЕКЦ МВС України, місце зіткнення між автомобілем «Ford Fiesta», р.н.з. НОМЕР_1 та мотоблоком «Победіт», без д.н.з, знаходиться на смузі руху в напрямку с. Почуйки перед у повздовжньому напрямку початком утворення слідів мастила на проїзній частині (позиція №3 на схемі до протоколу огляду місця ДТП) більш точніше вказати розташування місця зіткнення ТЗ не представляється можливим по причині зазначеній в дослідницькій частині. У даній дорожній обстановці автомобіля «Ford Fiesta», р.н.з. НОМЕР_1 , необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.1, 14.6 (а) Правил дорожнього руху України, зміст яких наведено в дослідницькій частині. За умови того, що дана ДТП відбулась в межах нерегульованого перехрестя, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Ford Fiesta», р.н.з. НОМЕР_1 вбачається невідповідність дій технічним вимогам п. 14.6 (a) у ПДР України. Технічна можливість попередити дану ДТП для водія автомобіля «Ford Fiesta», р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 полягала лише у чіткому виконанні п. 14.6 (а) ПДР України, для чого перешкод технічного характеру в наданих на дослідження матеріалах не вбачається (а.с.202-210).

Згідно Висновку експерта № 3/183 від 02 квітня 2019 року Житомирського НДЕКЦ МВС України, місце зіткнення між автомобілем «Ford Fiesta», р.н.з. НОМЕР_1 та мотоблоком «Победіт», без д.н.з, знаходиться на смузі руху в напрямку с. Почуйки перед у повздовжньому напрямку початком утворення слідів мастила на проїзній частині (позиція № 3 на схемі до протоколу огляду місця ДТП) більш точніше вказати розташування місця зіткнення ТЗ не представляється можливим по причині того, що даний розлив мастила не прив`язаний по довжині до елементів проїзної частини. Згідно пояснень свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_4 технічна можливість попередити дану ДТП для водія автомобіля «Ford Fiesta» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 полягала лише у чіткому виконанні п. 14.6 (а) ПДР України, для чого перешкод технічного характеру в наданих на дослідження матеріалах не вбачається. Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 та її представника відповісти на питання про наявність технічної можливості у водія автомобіля «Ford Fiesta», р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 уникнути даної ДТП шляхом застосування термінового гальмування не представляється можливим по причині зазначеній в дослідницькій частині. У даній дорожній обстановці водію автомобіля «Ford Fiesta», р.н.з. НОМЕР_1 , необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 (б), 1.6 (а) Правил дорожнього руху України, зміст яких наведено в дослідницькій частині. Відповісти на питання чи відповідали дії водія автомобіля «Ford Fiesta», р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 технічним вимогам ПДР України не представляється можливим по причині зазначеній в дослідницькій частині. За умови руху мотоблока «Победит» без р.н.з. під керуванням водія ОСОБА_4 по проїзній частині дороги, питання про оцінку його дій відповідно до технічних вимог ПДР України не потребує спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки. За умови руху мотоблока «Победит» без р.н.з. під керуванням водія ОСОБА_4 по узбіччю дороги, водію ОСОБА_4 , необхідно було діяти відповідно до вимог п. 9.1 (а), 9.3, 9.4 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, зміст яких наведено в дослідницькій частині. В наведеній дорожній ситуації (за умови руху по узбіччю) оцінка дій водія мотоблока ОСОБА_4 носить суто правовий характер і не потребує спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки. В умовах місця пригоди виходячи з пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і наведеної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «Ford Fiesta», р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , технічним вимогам п. 14.6 (а) ПДР України.

Таким чином, висновки експерта вказують на наявність обопільної вини сторін у ДТП.

Отже, в даній дорожній обстановці в діях позивача ОСОБА_3 також вбачається причинний зв`язок з настання дорожньо - транспортної пригоди та вона мала технічну можливість уникнути настання дорожньо - транспортної пригоди яка полягала лише у чіткому виконанні нею п. 14.6 (а) ПДР України обгін заборонено на перехресті, для чого перешкод технічного характеру в наданих на дослідження матеріалах не вбачається.

Таким чином, з технічної точки зору невідповідності в діях позивача ОСОБА_3 вимогам п.п. 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 (б), 14.6 (а) ПДР України та невідповідність в діях відповідача ОСОБА_4 вимогам п. 9.1 (а), 9.3, 9.4, 10.1, 10.4 ПДР України, створили необхідні умови для настання даної дорожньо - транспортної пригоди і перебували з нею в причинному зв`язку.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що обидва учасники допустили досить суттєві порушення Правил дорожнього руху України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема за п. 3 цієї частини за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи, що предметом доказування в цій частині позову є розмір завданих пошкодженням транспортного засобу збитків, для чого потрібні спеціальні знання, єдиним допустимим доказом в цьому випадку є висновок експерта, в даному випадку судового експерта Кудинського В.С.

При змішаній формі вини ступінь вини кожного із володільців транспортних засобів суд визначає самостійно з урахуванням тяжкості допущених порушень Правил дорожнього руху України та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Самостійного способу захисту порушеного права як визначення ступеню вини без вирішення питання про право на відшкодування шкоди цивільним законодавством не передбачено. Дане питання вирішується при розгляді спору про відшкодування шкоди, незалежно від того чи заявлено таку вимогу як самостійну. Саме з вимогою про відшкодування шкоди і звернувся позивач. А тому суд встановивши, що шкоду було заподіяно як з вини відповідача, так і з вини самого позивача, самостійно визначає ступінь вини кожного з учасників ДТП та в залежності від цього вирішує питання про розмір шкоди, який підлягає стягненню.

Виходячи з того, що обидва учасники допустили досить суттєві порушення Правил дорожнього руху України, суд вважає що ступінь вини відповідача у ДТП становить 60 %, так як він визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених статею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто скоїв ДТП в стані алкогольного сп`яніння, а вина позивача становить - 40 % .

Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнути шкоду у розмірі 34 212 гривень 60 копійок, що становить 60% від суми завданого матеріального збитку (57 020 гривень 63 копійки).

В судовому засіданні було також оглянуто адміністративну справу № 288/1153/16-ц 3/288/327/16 відносно ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124, частиною1 статті 130 КУпАП, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень 00 копійок.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із частин 1-3 ст. 22 ЦК України слідує, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий.

У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Отже вислухавши представників сторін, судового експерта, свідків, дослідивши матеріали справи, зокрема Висновки експерта та справу про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог оскільки вбачається і вина позивача ОСОБА_3 , а саме: 60% від суми завданого матеріального збитку, так як відповідач визнаний винним у вчиненні вищевказаного ДТП та під час скоєння ДТП був у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог і тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 607 гривень 88 копійок.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частина 3 ст. 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До матеріалів позовної заяви позивачем ОСОБА_3 додано Акт приймання передачі робіт (надання послуг) виконаних за договором від 03.03.2018 року № 7/3/18ц про надання професійної правничої допомоги адвокатом Кручко Ф.О. у справі в сумі 7000 гривень, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера № 71/7/3/18ц від 22.12.2018 року (сума 5000 гривень) та № 11-7/3/18ц від 10.04.2018 року (сума 2000 гривень) (а.с. 220-221).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виходячи із тривалості зайнятості адвоката у судових засіданнях, складності справи, ціни позову та задоволених позовних вимог, розмір витрат на оплату послуг адвоката, та враховуючи заявлене представником відповідача клопотання про їх неспівмірність рівня адвокатських витрат з часом, витраченим на професійну правничу допомогу, підлягає зменшенню та дані витрати підлягають стягненню в розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Також відповідачем ОСОБА_4 надано квитанції про оплату експертиз, а саме: за судово автотоварознавчу експертизу в сумі 2900 гривень (а.с. 222), за експертизи технічного стану автомобіля в сумі 675 гривень 36 копійок (а.с. 223) та 2 109 гривень 60 копійок (а.с. 240), разом 5 684 гривні 96 копійок, які на підставі пункту 2 частини другої статті 133 ЦПК України, відносяться до витрат пов`язаних із проведенням експертизи та які підлягають частковому стягненню відповідно до задоволених позовних вимог та становлять - 2 273 гривні 96 копійок.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача 34 212 гривень 60 копійок матеріального збитку, сплачені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог та витрати на правову допомогу.

Керуючись Пленумом Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6; статтями 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду у розмірі 34 212 гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 , судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 607 гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 на користь судового експерта Кудинського ОСОБА_13 , РНОКПП: НОМЕР_5 , рахунковий № НОМЕР_6 , філія Житомирське обласне управління ПАТ «Ощадбанк», МФО: 311647, жителя міста Житомир АДРЕСА_3 , витрати за інформаційно консультативні послуги в судовому засіданні в розмірі 593 гривні 58 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 2 273 гривні 96 копійок витрат за експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 на користь судового експерта Кудинського ОСОБА_13 , РНОКПП: НОМЕР_5 , рахунковий № НОМЕР_6 , філія Житомирське обласне управління ПАТ «Ощадбанк», МФО: 311647, жителя міста Житомир АДРЕСА_4 Офіцерська АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , витрати за інформаційно консультативні послуги в судовому засіданні в розмірі 395 гривень 72 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник