П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року м. Київ

Справа № 755/15846/15-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 06 червня 2019 року

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач Об'єднання співвласниківбагатоквартирного будинку

«Тичини-16/2»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за апеляційними скаргами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2», ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва, ухваленого суддею Гончаруком В.П. 22 жовтня 2018 року повний текст рішення виготовлено 29 жовтня 2018 року в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини - 16/2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №755/15846/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/2756/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В/П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач, ОСББ «Тичини - 16/2», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив суд з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСББ «Тичини - 16/2» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 34 521,73, інфляційних втрат у розмірі 22 059,98 грн. та 3 % річних у розмірі 2929,20 грн. за період з 01.04.2013 року до 12.07.2017 року, а всього стягнути заборгованість в розмірі 59 510,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачу на праві приватної власності належить нежиле приміщення № 7 - медичний заклад, загальною площею 352,80 м.кв., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Приміщення належить на підставі свідоцтва про право власності на нежиле приміщення серії НОМЕР_2 виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва .

Особовий рахунок відкритий позивачем ОСББ «Тичини -16/2» на відповідача ОСОБА_1

01 вересня 2006 року між ОСББ «Тичини -16/2» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг та обслуговування.

Балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку є ОСББ «Тичини -16/2», що підтверджується рішенням вищого органу управління - протоколом загальних зборів членів ОСББ «Тичини -16/2» про прийняття будинку на баланс. Розміри обов`язкових щомісячних та розміри цільових внесків співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території затверджені рішеннями загальних зборів.

Таким чином, відповідач не сплачує заборґованість за житлово-комунальні послуги, що послугувало зверненням до суду з даним позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини - 16/2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини - 16/2» заборгованість за житлово - комунальні послуги з врахуванням інфляційних витрат та 3 -х відсотків річних в розмірі 42396 грн.12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини - 16/2» судові витратив розмірі 1757 грн.66 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем ОСББ «Тичини -16/2» подано апеляційну скаргу, в якій позивач просить змінити рішення суду та позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а саме в частині неправильного розрахунку втрат від інфляції та 3% річних.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду представником відповідача ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСББ «Тичини - 16/2» Гуманенко В.Л., Золотопуп С .В . , підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Представники ОСОБА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6., заперечували проти доводів апеляційної скарги ОСББ «Тичини - 16/2» та підтримали доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що вона апеляційна скарга ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСББ «Тичини - 16/2» підлягає частковому задоволеннюз наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежиле приміщення № 7 - медичний заклад, загальною площею 352,80 м.кв., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Приміщення належить на підставі свідоцтва про право власності на нежиле приміщення серії НОМЕР_2 виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва .

Балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку є ОСББ «Тичини -16/2», що підтверджується протоколом загальних зборів членів ОСББ «Тичини -16/2» про прийняття будинку на баланс. Розміри обов`язкових щомісячних та розміри цільових внесків співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території затверджені рішеннями загальних зборів.

01.09.2006 року між ОСББ «Тичини -16/2» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг та обслуговування.

Відповідно до п.4 Договору відповідач зобов'язувалася сплачувати житлово - комунальні послуги згідно квитанції протягом 10 днів але не пізніше 25 числа за визначеними п.3 Договору тарифами (централізоване постачання холодної води - 0,82 грн./кубометр; централізоване постачання гарячої води - 5,08 грн./кубометр; централізоване опалення - 1,13 грн./кв.м; по обслуговуванню будинку та прибудинкової території 0,58 грн. /кв.м.; фонд ремонту та оснащення будинку 0,10 грн./кв.м.).

Таким чином між ОСББ «Тичини -16/2» та ОСОБА_1 виникли правовідносини, які випливають з договору про надання послуг.

В подальшому загальними зборами ОСББ «Тичини -16/2» було встановлено тарифи, на підставі яких нараховувалась заборгованість за житлово-комунальні послуги, що підтверджується довідкою від 12.07.2017 року про заборгованість за утримання будинку і прибудинкової території, за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 , власника офісу АДРЕСА_1 , загальна площа 350,3 кв.м. за період з 01.04.2013 по 12.07.2017 року.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно довідки ОСББ «Тичини -16/2» від 12.07.2017 року, заборгованість за утримання будинку і прибудинкової території, за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 , власника офісу АДРЕСА_1 , загальна площа 350,3 кв.м. за період з 01.04.2013 по 12.07.2017 року становить 34 521, 73 грн.

Таким чином, з вищевикладених обставин вбачається, що відповідачем не сплачуються своєчасно грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення по офісу АДРЕСА_1 , загальна площа 350,3 кв.м. власником якого є відповідач.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території, за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем також до сплати відповідачу розраховано за період з 01 квітня 2013 року по 12 липня 2017 року 3 % річних у розмірі 2 929,20 гривень та інфляційні втрати у розмірі 22 059,98 гривень.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосовуння подвійної ставки НБУ при розрахунку інфляційних втрат та 3% річних.

У постановах ВСУ від 06.06.2012 р. у справі № 6-49цс12 та від 24.10.2011 р. у справі № 6-38цс11йдеться про те, що водночас формулювання ст. 625 ЦКУ, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦКУ нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

ВСУ у своїй постанові від 17.10.2011 р. у справі № 6-42цс11 вказав на те, що проценти, передбачені ст. 625 ЦКУ, не є штрафними санкціями.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою є грошова сума, або інше майно, які боржник зобов`язаний передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Таким чином можна виділити, якою може бути ця неустойка, або ж її основні форми: штраф (обраховується у відсотках від суми неналежно виконаного, або невиконаного зобов`язання), пеня - вона ж обраховується у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання).

Обмеження пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР поширюється лише на грошові зобов`язання підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності й господарювання та фізосіб - суб`єктів підприємницької діяльності (підприємців). Такий перелік є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Виходячи з викладеного, до стягнення з відповідача ОСОБА_1 підлягає за період з 01 квітня 2013 року по 12 липня 2017 року 3 % річних у розмірі 2 929,20 гривень та інфляційні втрати у розмірі 22 059,98 гривень.

Розрахунок, наданий позивачем ОСББ «Тичини - 16/2» є вірним та коригуванню не підлягає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, доводи апеляційної скарги представника відповідача не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2», - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2» (, 02098 м. Київ пр-т. Тичини 16/2) інфляційні втрати в сумі 22059 гривень 98 копійок, 3% річних в сумі 2929 гривень 20 копійок.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2018 року в частині стягнення заборгованості в сумі 34521 гривня 73 копійки та стягнення судового збору в сумі 1757 гривень 66 копійок - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тичини-16/2» (, 02098 м. Київ пр-т. Тичини 16/2) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2635 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна