Справа № 222/367/19
Провадження № 2/222/212/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 червня 2019 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області в складі:
судді Доценко С.І.,
секретаря Болбат Н.І.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за наступними підставами:
ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . Відповідач по справі ОСОБА_3 є колишнім чоловіком його онуки, він зареєстрована в будинку, але фактично не проживає з 2016 року і у добровільному порядку не виписується, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як він не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд та отримати субсидію, тому просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просять суд їх задовольнити та не заперечують проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило.
Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, при тому, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право особистої власності на будинок АДРЕСА_2 від 25.10.1989 року будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 . (а.с.9)
Відповідно до довідки Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області № 25 від 10.09.2018 року та актів, складених депутатом Касянівської сільської ради ОСОБА_4 , в присутності свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від 16.06.2016 року, 13.09.2017 року і 10.09.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , але фактично в ньому не проживає. (а.с.13-16)
Факт не проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації підтверджений поясненнями свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які в судовому засіданні пояснили, що в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 прописаний колишній чоловік його онуки ОСОБА_2 ОСОБА_3 , але фактично з 2016 року в ньому не проживає, речей, що йому належать в будинку не має.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
ОСОБА_3 в розумінні ст.ст. 64 ч.2, 156 ч.4 ЖК України є членом сім`ї позивача, як власника будинку, в якому відповідач зареєстрований. Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може буди обмежений у праві користування жилою площею інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом.
Згідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку позивача і суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідача в будинку, витрат на утримання будинку він не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає праву ОСОБА_1 , як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Таким чином, реєстрація місця проживання ОСОБА_3 не тягне за собою виникнення у нього прав на житло, в якому він зареєстрований, а лише посвідчує факт проживання особи в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 будинком АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Судовий збір по справі за подання позовної заяви немайнового характеру становить 768,40 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-80, 141, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст.317, 319, 405 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений ним судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Повний текст рішення виготовлений 07.06.2019 року.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І. Доценко