Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3076/18
Провадження № 2/376/219/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Клочка В.М.,

при секретарі - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти на особисте утримання,-

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 21 серпня 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на особисте утримання в розмірі 700,00 грн., щомісячно, починаючи з 10.08.2017 року і до досягненням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 02.03.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На даний час його матеріальний та сімейний стан істотно змінився, так як він проживає з іншою жінкою ОСОБА_4 та в нього народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які потребуютьйого постійного забезпечення.

Позивач, посилаючись на тяжке матеріальне становище, вказує, що перебуває на обліку, як безробітній у Сквирській районній філії Київського обласного центру зайнятості, що стверджується довідкою від 03.12.2018 року №15.

Позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 07.11.2018 року зареєструвалася підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця від 14.11.2018 року, та має власний дохід.

Посилаючись на те, що відповідач не потребує матеріальної допомоги та стала працездатною, позивач просив суд припинити стягнення аліментів на утримання колишньої дружини у зв`язку з відсутністю підстав на таке утримання, з дня, коли стали відсутні підстави для утримання.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що на позові наполягає та просить розглянути справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву в якій проти позову не заперечує, просить розглянути справу у її відсутність.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 21 серпня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на особисте утримання в розмірі 700,00 грн., щомісячно, починаючи з 10.08.2017 року і до досягненням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 02.03.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На даний час матеріальний та сімейний стан позивача істотно змінився, так як проживає з іншою жінкою ОСОБА_4 та в нього народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які потребуютьйого постійного забезпечення.

Позивач, посилаючись на тяжке матеріальне становище, вказує, що перебуває на обліку, як безробітній у Сквирській районній філії Київського обласного центру зайнятості, що стверджується довідкою від 03.12.2018 року №15.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця від 14.11.2018 року, ОСОБА_2 07.11.2018 року зареєструвалася підприємцем, та має власний дохід.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч.2 ст.84 СК України).

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В обґрунтування своїх вимог про припинення стягнення аліментів ОСОБА_1 посилається на частину 3 статті 82 Сімейного кодексу України, якою передбачені підстави припинення права одного з подружжя на утримання, який є непрацездатним. У ході судового процесу позивач зобов`язаний довести підставність припинення права подружжя на утримання. Факт відсутності потреби у аліментах слід довести доказами, які б підтвердили, що одержувач аліментів має стабільний дохід, який забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум. Це може бути довідка про його доходи, документи, що підтверджують одержання ним спадщини, утримання від інших осіб тощо.

Разом з тим, відповідач отримує з позивача утримання відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, до досягнення дитиною 3 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.6 цієї статті право на утримання така дружина має і в разі розірвання шлюбу. Підстави припинення права дружини на утримання, передбачене ст. 84 Сімейного Кодексу України, зазначені в ст. 85 Сімейного кодексу України, які відсутні у даному випадку і на які позивач не посилається.

Також, не впливають на вирішення цього спору посилання позивача на його неспроможність надавати матеріальну допомогу відповідачу. Можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу оцінюється судом при призначенні аліментів на дружину за ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України. При цьому, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника аліментів у разі зміни його матеріального і (або) сімейного стану, на підставі ч.3 ст. 80 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не ставиться питання про зміну розміру стягуваних аліментів, а ставиться питання лише про припинення стягнення аліментів у зв`язку з відсутністю підстав для такого утримання, то ж суд відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

З огляду на викладене, оскільки позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на обставини, не визначені ст. 85 Сімейного кодексу України як підстави для припинення утримання, передбаченого ст. 84 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Позивач не звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону до суду не надав, тому судовий збір необхідно стягнути з позивача в дохід держави у розмірі 704,80 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.84-85 СК України, ст. ст.10,11,13,60,177,211,214,259,263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти на особисте утримання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 704,80 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Клочко