Номер провадження 2/754/2043/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участю секретарів судового засідання Малинки А.Ю., Гайворонського В.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Пожар В.М.,

представника 3-особи Колісніченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва», про визнання основним квартиронаймачем, -

ВИРІШИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання його основним квартиронаймачем житлової квартири по АДРЕСА_1 . В обгрунтування позовних вимог послався на те, що відповідно до ордеру на житлове приміщення №Г303549 від 27.09.1977 року виданого на підставі рішення виконкому Дніпровської ради від 11.07.1977 року №297 ОСОБА_3 та її сім`ї було надано в користування дві кімнати 27,0 кв.м, в окремій квартирі АДРЕСА_2 . До складу сім`ї увійшли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка є її дочкою. Особовий рахунок було відкрито на ім`я ОСОБА_3

14.07.1982 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім`ї зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 (надалі - Позивач) та ОСОБА_4 актовий запис №1644. З моменту реєстрації шлюбу подружжя проживало в спірній квартирі за виключенням наступних періодів з 13.09.90 по НОМЕР_1 , з 25.06.97 по 25.06.2007 та 17.03.11 по НОМЕР_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_4 , оскільки остання та позивач своїм правом переукласти договір найму не скористалися і договір найму житлового приміщення не переукладався, фактичним наймачем після смерті ОСОБА_3 була дружина позивача - ОСОБА_4 та сам позивач. ІНФОРМАЦІЯ_2 - померла ОСОБА_4

Після смерті дружини ОСОБА_2 звернувся до Деснянської районної державної адміністрації з метою переукласти договір найму у зв`язку із смертю квартиронаймача, однак звернення останнього було перенаправлено на розгляд до КП «Керуюча компанія з обслуговуючого фонду Деснянського району м. Києва». За результатами розгляду звернення листом №45-434/2 від 27.06.2018 року в укладенні договору позивачу було відмовлено, у зв`язку із тим, що позивач не є членом сім`ї наймача, в квартирі не зареєстрований, а тому не має права там проживати, разом з тим керуюча компанія повідомила позивача про те, що до державної адміністрації подані документи для прийняття рішення щодо подання позову про виселення ОСОБА_2 ..

Позивач зазначив, що оскільки він та його покійна дружина проживали разом у вказаній квартирі, спільно вели в ній домашнє господарство, мали взаємні права та обов`язки з власником особового рахунку, а відтак він набув право користування спірною квартирою та змушений звертатись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 10.08.2018 року позовну заяву позивача було залишено без руху та визначено термін для усунення вказаній в ухвалі недоліків.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 20.08.2018 року було відкрито провадження та призначено по справі підготовче засідання.

При подачі позову позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії з примусового виселення позивача зі спірної квартири

Ухвалою судді від 20.08.2018 у задоволенні заяви про вжиття відповідних заходів було відмовлено.

Ухвалою суду від 30.10.2018 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового засідання.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з наведених в позові підстав, просила позов задовольнити.

Представник відповідача - Пожар В.М., в судовому засіданні, щодо вимог позовної заяви заперечувала в повному обсязі, вказувала на те, що згідно норм діючого законодавства проживання позивача в спірній квартирі є незаконним та протиправним. 25.09.2018 через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, згідно якого представник Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - В. Пожар, вказувала, що відповідач по справі заперечує, щодо вимог позовної заяви з огляду на те, що відповідно до повідомлення Управління житлово- комунального господарства від 10.09.2018 року № 895/1 квартира АДРЕСА_2 , далі - Спірна квартира, не приватизована, а отже належить до державного житлового фонду. Але, в порушення вимог діючого законодавства України, у Спірну квартиру самовільно, без будь-яких правовстановлюючих документів вселився Позивач - ОСОБА_2 зі своєю співмешканкою - ОСОБА_6 , та безпідставно там проживають, однак дані особи ніколи не були зареєстровані в спірній квартирі та із заявою про реєстрацію місця проживання в ній не звертались, отже законні наймачі, за життя не надавали позивачу згоди на вселення як члена сім`ї наймача, а тому рівного права користування житловим приміщенням з наймачем він не набував, а тому проживає в спірній квартирі самовільно та безпідставно.

Представник третьої особи - Колісніченко А.О. , заперечувала, щодо вимог позовної заяви, оскільки позивач не набував в установленому законом порядку, рівного права з наймачем користування житловим приміщенням. Разом з тим представник повідомила, що за спірною квартирою станом на 01.03.2019 значиться заборгованість в сумі 41 270, 70 грн.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 показала, що сім`ю позивача знала протягом багатьох років. Оскільки позивач відбував покарання то деякий час в спірній квартирі не проживав. З померлою матір`ю дружини в них були доброзичливі стосунки, вони проживали спільно, як сім`я, тому чому його не прописали до квартири їй не відомо, однак зазначила, що скарг з боку сусідів, щодо поведінки ОСОБА_2 не було, окрім того знає, що позивач ніс витрати по утриманню квартири та витрати на її ремонт, безпосередньо за його кошт було здійснено заміну вікон у квартирі.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Спірна квартира АДРЕСА_2 не є приватизованою, перебуває на балансі та закріплена на праві господарського відання за Комунальним підприємством ««Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м.Києва», на підставі розпорядження Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, від 30.01.2015 № 48 «Про закріплення на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» майна».

Згідно ордеру на житлове приміщення № Г303549 від 27.09.1977 року виданого на підставі рішення виконкому Дніпровської ради від 11.07.1977 року № 297 ОСОБА_3 та її сім`ї було надано в користування дві кімнати 27,0 кв.м., в окремій квартирі АДРЕСА_2 (а.с.5)

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла у віці 52 роки, 17.09.1990, про що зроблено відповідний актовий запис № 4514 (а.с. 6)

Відповідно до вимог ст.ст. 64, 65 ЖК України, до членів сім`ї відносяться подружжя, їх діти, і батьки. Члени сім`ї наймача , які вселилися зі згоди наймачів в жиле приміщення та проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки пов`язані з договором найму та набувають рівного право користування даним жилим приміщенням .Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство .

Судом встановлено, що померла ОСОБА_4 є рідною донькою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 1018 ( а.с. 7), яка була основним квартиронаймачем квартири по АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла у віці 52 роки, 05.03.2018, про що зроблено відповідний актовий запис № 4008 (а.с.9)

Згідно акту про встановлення факту проживання від 30.07.2018 року ОСОБА_2 , постійно проживає за адресою АДРЕСА_3 з 1982 року разом із ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_4 . Вказані особи фактично жили однією сім`єю, спору щодо проживання між ними не було. Громадський порядок не порушувався. Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 продовжував проживати за вказаною адресою, вказаний акт підписаний мешканцями будинку (а.с. 10).

Як вбачається з копій довідок про звільнення, виданих ОСОБА_2 , після відбуття покарання в місцях позбавлення волі, останній прямував до проживання за адресою АДРЕСА_3 (а.с.11, 12, 13).

Згідно службової записки від 07.09.2018 № 109-юр проінформовано, що через відділ приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не проходила приватизація квартири АДРЕСА_2 .

Квартира за адресою : АДРЕСА_4 приватизована згідно розпорядження органу приватизації Деснянського району від 16.09.2002 №1440 на 3 (трьох) осіб. ОСОБА_2 приймав участь у приватизації зазначеної квартири і використав своє право в обсязі 20,33 кв.м при нормі 24,33 кв.м. (а.с. 51)

Згідно з рішенням Київської міської ради від 18.10.2018 №1907/5971 «Про перейменування вулиці Маршала Жукова у Деснянському районі перейменовано на вул. Кубанської України.

Відповідно до листа від 11.06.2018 № 45-2871 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», повідомлено, що в процесі господарської діяльності працівниками ЖЕД 302 було виявлено, що наймачі квартири АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , які були зареєстровані у вказаній вище квартирі - померли. На даний час у вказаній вище квартирі без реєстрації та будь-яких правовстановлюючих документів проживають ОСОБА_2 та його співмешканка ОСОБА_6 (а.с. 60)

Згідно інформації відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.09.2018 № 102/30/4158 з доданими до неї документами, на підставі ордеру станом на 14.09.2018 за вищезазначеною адресою зареєстрована 1 особа: ОСОБА_4 , 1965 р.н. з 01.11.1977 року по теперішній час.

Відповідно до картотеки на підставі ордера №Г303549 від 27.09.1977 року було зареєстровано 2 особи: ОСОБА_3 , 1938 р.н. з 01.11.1977 року по 05.03.1991 року; ОСОБА_4 , 1965 р.н. з 01.11.1977 року по теперішній час, ОСОБА_12 , 1982 р.н. був зареєстрований за вищезазначеною адресою з 20.05.1983 року по 26.12.2017 рік.

Оригінал ордера №Г303549 від 27.09.1977 не було отримано відділом при прийнятті картотеки.

Крім того повідомлено, що за період з 04.04.2016 року по теперішній час до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_2 з заявою про реєстрацію місця проживання не звертався (а.с.62)

Згідно інформації відділу обліку та розподілу житлової площі Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 14.09.2018 вих. № 102/24- 396/2, в комп`ютерній базі даних «Квартоблік» станом на 14.09.2018 року за адресою: АДРЕСА_3 на квартирному обліку ніхто не перебуває. (а.с. 65)

29.03.2018 року Житлово-експлуатаційною дільницею №302 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» було складено припис за вих. № 53, адресований мешканцям квартири АДРЕСА_2 . З

Згідно вказаного припису, у зв`язку з надходженням чисельних скарг до ЖЕД- 302 від сусідів під`їзду, щодо незаконного проживання в спірній квартирі, адміністрація ЖЕД-302 вимагала у триденний термін надати дозвільні документи на проживання в даній квартирі та правовстановлюючий документ на квартиру. Крім того, мешканців було попереджено про заходи, щодо можливого примусового виселення з квартири у разі невиконання припису (а.с. 69)

04.04.2018 року комісією у складі представників ЖЕД-302 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» було складено Акт відмови в одержанні припису вих. № 069 про те, що 29.03.2018 року мешканці квартири АДРЕСА_2 двері не відкрили. Через двері повідомили, що припис отримувати відмовляються (а.с. 70)

06.04.2018 року, у зв`язку з невиконанням попереднього припису від 29.03.2018 року, житлово-експлуатаційною дільницею № 302 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», було складено припис за вих. № 64, адресований мешканцям квартири АДРЕСА_2 . Згідно вказаного припису, у зв`язку з тим, що станом на 05.04.2018 року дозвільні та правовстановлюючі документи на спірну квартиру не надано, адміністрація _ЖЕД-302 вимагає терміново самовільно звільнити квартиру в п`ятиденний термін до 12.04.2018 року та передати ключі до ЖЕД-302. Крім того, мешканців попереджено, що у разі ігнорування вимог даного припису адміністрація ЖЕД-302 буде змушена заварити вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 , так як дана квартира є державною власністю (а.с. 71)

13.04.2018 року, комісією у складі представників ЖЕД-302 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» було складено Акт відмови в одержанні припису вих. № 79 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року мешканці (невідомі особи) квартири АДРЕСА_3 двері не відкрили (будучи в квартирі). Через двері повідомили, що припис отримувати відмовляються та звільняти квартиру не збираються. Станом на 14.04.2018 року мешканці (невідомі особи) квартиру не звільнили, ключі не передали та продовжують незаконно проживати. На контакт з адміністрацією ЖЕД -302 не ідуть. (а.с. 72)

Відповідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

У відповідності до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово- Тудівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених :аконом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Житлового кодексу України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Стаття 64 ЖК УРСР, передбачає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належить чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки.

Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, оскільки позивач, його дружина та ОСОБА_3 проживали разом у вказаній квартирі, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, а відтак позивач проживав у спірному житлі, як член сім`ї ОСОБА_3 та користувався спірним житловим приміщенням нарівні з іншими членами сім`ї квартиронаймача.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: взяття під варту або засудження до арешту обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх істині) залишилися проживати інші члени сім`ї.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 у відповіді на відзив представника відповідача Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації , вказувала, що відповідачем всупереч наданим позивачем доказам, ігнорується той факт, що позивач є членом сім`ї наймача та відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним поговором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 ЖК України, у разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Таким чином, ч. ч. 1, 2 ст. 6 ЖК України прямо передбачено такий спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів як визнання особи наймачем житлового приміщення замість померлого наймача, який був членом його сім`ї.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

А тому, дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно проаналізувавши докази подані учасниками справи, вислухавши показання свідка, суд приходить до наступного висновку, оскільки в матеріалах справи міститься достатньо доказів, щодо того факту, що позивач поселився до спірної квартири зі згоди квартиронаймача, перебував в зареєстрованому шлюбі з членом сім`ї квартиронаймача, тобто фактично був членом сім`ї померлої ОСОБА_3 , проживав та вів з нею спільне господарство, а відтак суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_2 про визнання його основним квартиронаймачем замість померлого наймача, який був членом його сім`ї, підлягає задоволенню.

Разом з тим, факт, що відповідач порушував громадський порядок не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи судом та був безпосередньо спростований наданими суду показаннями свідка.

Доводи представника відповідача про відсутність реєстрації позивача у спірній квартирі, а також твердження, щодо відсутності згоди на вселення не можуть бути прийняті судом в якості доказу, оскільки ОСОБА_4 та позивач перебували в зареєстрованому шлюбі, як показала суду свідок вони вели спільне господарство та проживали однією сім`єю з квартиронаймачем ОСОБА_3 ..

Відповідачем у свою чергу не надано до суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись 6, 61, 64, 65, 71, 106 ЖК, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_3 .

Зобов`язати Деснянську районну в м.Києві державну адміністрацію укласти з ОСОБА_2 договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: