Провадження № 2/752/1817/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13.05.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Петрова Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 14 січня 2011 р. вони з ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім`ї, про що складено актовий запис №19. Сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та аморальний спосіб життя відповідача. Починаючи з кінця 2017 року сторони окремо проживають, не ведуть спільне господарство та мають окремий бюджет. Спроби зберегти сім`ю бажаних результатів не дали.
Крім того, позивач посилається на те, що батько не виконує свої обов`язки по утриманню їх неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої до шлюбу, в зв`язку з чим позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800 гривень, щомісячно, до досягнення нею повноліття, оскільки ОСОБА_2 добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає.
Позивач надала заяву, відповідно до якої підтримала позовні вимоги та просила слухати справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час слухання справи. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання.
На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду.
На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 14 січня 2011 р. сторони перебувають у шлюбі.
До шлюбу у сторін народилась дитина від спільного проживання - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з кінця 2017 року, сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство.
Позивач категорично заперечуває щодо подальшого існування сім`ї, вважаючи, що чоловік і жінка не можуть бути примушені до перебування у шлюбі, підтримання сімейних стосунків без наявності обопільної згоди.
Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на віьній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається.
Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Як зазначалось судом вище, позивач заперечує подальше існування сім`ї, оскільки сім`я не існує в розумінні положень Сімейного кодексу України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше існування сім`ї впливає на права обох сторін, позбавляє можливості сторони влаштувати інше сімейне життя, в зв`язку з чим вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Крім того, в ході розгляду справи було встановлено, що питання щодо утримання неповнолітньої дитини між позивачем та відповідачем не узгоджено.
Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.
В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В силу ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Оскільки у позивача при зверненні до суду були відсутні дані про розмір доходів відповідача, вона наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище позивача та розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця.
Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано.
Відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, утримання неповнолітніх дітей є обов`язком обох батьків, і він не може бути покладений лише на батька або матір в частині повного забезпечення життєдіяльності неповнолітньої дитини.
Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800 гривень щомісячно, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.01.2011 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 19 розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 800 гривень, щомісяця, починаючи з 31.05.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 )в дохід держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з днія його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти дняв з моменту вручення йому повного заочного тексту рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя