Номер провадження: 22-ц/813/1534/19
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначала, що у них з відповідачем є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між нею та відповідачем розірвано.

На даний час дитина проживає з нею, позивачем по справі.

За домовленістю з відповідачем, останній сплачував на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 гривень, а в 2016 році позивачу стало відомо, що відповідач протягом всіх років після розірвання шлюбу користувався послугами крюінгових агентств та працював на закордонних суднах. Так, наприклад, у 2016 році він користувався послугами дочірнього підприємства „Глобал Марін Сервіс" компанії „Джі-Ем-Ес Марін Сервісіз Лімітед" та отримував заробітну плату у розмірі 10 000 доларів США на місяць.

Позивач зазначає, що вона зверталася до відповідача з пропозицією сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 25% від отримуваної заробітної плати, проте він відмовився у зв`язку з чим вона звернулася з позовом до суду.

Позивач зазначає, що дочка навчається в школі з поглибленим вивченням англійської та німецької мови, відвідує підготовчі курси іноземної мови, займається хореографією у танцювальному колективі, тощо. Всі ці речі потребують немалих затрат, яких у позивача для належного утримання дитини недостатньо. Крім того, позивач є онкохворою, інвалідом 3 групи, що унеможливлює останню забезпечити всім необхідним дитину.

Викладені обставини стали підставою звернення до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , 2005 року народження, у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 01.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Задовольняючи частково позовну заяву ОСОБА_1 та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 гривень, суд виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач спроможній сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі 30 000 грн. щомісячно.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна, з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2018 р." прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За положеннями ч. 1-2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

За положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.06, том 1).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 08.11.2010 року розірвано (а.с. 05, том 1).

Дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію (а.с. 14, том 1).

Для перевірки доводів апелянта щодо працевлаштування відповідача за кордоном на судах іноземних судновласників, судами були здійснені відповідні запити.

Відповідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не користувався посередницькими послугами з працевлаштування на роботу за кордоном на судах іноземних судновласників Джоб Круиз Шип , ДП „Глобал Шіппінг Енд Турист Сервісез ЛТД Компанії „Нарвал Мерітайм Ентерпрайзіз ІНК", ДП „ В.Шіпс (Україна ) , ТОВ „Морське агентство „Волане , ТОВ „Коламбія Шипменеджмент Україна", ТОВ „Ем Ес Сі Крюінг Сервісес" (а.с.145, 147, 149, 152, 154, 156, том 1).

Відповідно довідок ДП „АМПУ" адміністрації Миколаївського, Херсонського, Ізмаїльського морських портів, інформація про оформлення або продовження строку дії особи моряка громадянина ОСОБА_2 в підприємствах відсутня.

Разом з тим, відповідно довідки ДП „Адміністрація морських портів України" Адміністрації Іллічівського морського порту від 14.03.2019 року, 26.06.2012 року Дипломно-паспортним відділом Іллічівської філії ДП „АМПУ" було оформлено ОСОБА_2 посвідчення особи моряка AB 482220 строком на п`ять років. 28.12.2018 року посвідчення було знищено за актом № 22 (а.с.41, том 2).

Відповідно до довідки Одеської філії ДП „Адміністрація морських портів України" Адміністрація Одеського морського порту від 19.03.2019 року, ОСОБА_2 було видано посвідчення особи моряка серії НОМЕР_1 від 29.06.2017 року (а.с.43, том 2).

З довідки №299 від 11.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 звертався за послугами з посередництва у працевлаштуванні за кордоном до ДП „Глобал Марін Сервіс" та даним підприємством був працевлаштований на роботу на посаді рефрижераторний механік на судах іноземного судовласника з 22.02.2016 року терміном 3.2 місяці з окладом: ПТ (МТФ) гарантований дохід 2 787 доларів США з гарантованим бонусом 7 233,50 доларів США (а.с.34, том 1). Вподальшому, ОСОБА_2 до даного підприємства за послугами не звертався (а.с.105, том 1).

З витягів щодо перетинання державного кордону України з бази даних „Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" від 31.08.2017 року та від 08.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 у період з 23.11.2012 року по 22.02.2019 рік неодноразово перетинав державний кордон України в різних напрямках, зокрема Стамбул , Цюрих, Санкт- Петербург , Амстердам, Париж, Барселона, Прага, Відень (а.с.113, том 1, а.с.34, том 2).

Так, за вказаний період часу загальною тривалістю 79 місяців відповідач перебував за кордоном протягом більше 39 місяців. Тобто відповідач у вказаний період в середньому перебував в межах Україні та за кордоном у пропорційному співвідношенні 6 на 6 місяців за календарний рік.

З 23.11.2012 року по 21.11.2013 рік відповідач 5 разів перетнув кордон України (Стамбул, Цюрих, Санкт-Петербург); з 21.02.2014 року по 21.11.2014 рік - 4 рази (Стамбул, Амстердам); з 09.02.2015 року по 29.11.2015 року - 4 рази (Стамбул); з 20.02.2016 року по 22.11.2016 рік - 4 рази (Стамбул); з 17.02.2017 року по 22.12.2017 року - 7 разів (Париж, Барселона, Стамбул, Прага); з 29.01.2018 року по 03.10.2018 року три рази (Стамбул, Відень), з 13.01.2019 року по 22.02.2019 року тричі (Стамбул).

В засіданні судової колегії представник відповідача пояснів тривалість знаходження свого довірителя (клієнта) за межами України перебуванням в гостях у друга на запрошення та за рахунок останнього.

На пропозицію апеляційного суду надати докази запрошення та докази щодо витрат відповідача на час його перебування поза межами України, представник відповідача вказав про відсутність у нього таких документів та при цьому звернув увагу, що і позивач не надала докази, які б спростовували достовірність повідомлених відповідачем відомостей про перебування за кордоном.

Судова колегія звертає увагу, що матеріалами справи встановлено, що відповідач має діюче посвідчення моряка та досвід роботи за вказаною професією.

Також матеріалами справі підтверджено факт регулярних та тривалих перебувань відповідача за останні кілька років за кордоном.

В даному випадку тягар доведення, що численні регулярні та тривалі перебування відповідача за кордоном дійсно не пов`язані з роботою та отриманням доходу та що ці перебування відбувалися не за рахунок особистих коштів відповідача з огляду на заперечення ним власної фінансової спроможності сплачувати аліменти у розмірі заявленого позивачем, покладений на відповідача.

Відповідно до відомостей згідно з довідкою №299 від 11.10.2017 року ДП „Глобал Марін Сервіс" гарантований мінімальний заробіток разом з гарантованим бонусом відповідача за три місяці рейсу становив 14 520 доларів США (7 233 + 7 287) або 4 840 доларів США на місяць під час рейсу. Виходячи з встановленого середнього співвідношення перебування відповідача у рейсі та знаходження вдома - 6 на 6 місяців відповідно, середній щомісячний дохід становить 4 840/2= 2420 доларів США.

При таких обставинах матеріальне становище відповідача дозволяє останньому сплачувати аліменти на утримання своєї дитини.

Враховуючи матеріальне становище платника аліментів та отримувача аліментів, яка є онкохворою, інвалідом 3 групи, із заробітною платою 7 722 грн., що є недостатнім розміром для утримання двох осіб (себе та доньки), а відповідач, маючи достатній рівень доходів, не має інших утриманців на своєму забезпеченні, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів - зміні, а розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - збільшенню з 2000 гривень до 10 000 гривень щомісячно.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач з даним позовом про стягнення аліментів звернулася 17.12.2016 року, через поштове відділення (а.с.07 том 1), тому за правилами ст.191 СК України аліменти мають бути присуджені починаючи з цього дня.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 826, 80 грн. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 10 000 гривень на місяць, починаючи з 17.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 826, 80 грн. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 18.06.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін