Справа №2-744/11
Провадження по справі №2/498/47/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі: головуючої судді - Чернецької Н.С., за участю секретаря судового засідання - Іванова І.С., позивача (відповідача) - ОСОБА_2,відповідача (позивача) - ОСОБА_3 , представника відповідача (позивача) - ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Велика Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ширяївської селищної ради Одеської області, ОСОБА_3 про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, скасування свідоцтва про право власності та зобов`язання вчинення дій та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Ширяївської селищної ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права приватної власності на 1/2 частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Ширяївської селищної ради Одеської області, ОСОБА_3 про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, скасування свідоцтва про право власності та зобов`язання вчинення дій, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, в період з 19.05.1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Вказаний шлюб розірвано 17.11.2003 року Ширяївським районним судом (справа № 2-477/2003 р), про що 26.02.2004 року відділом РАЦС Ширяївського РУЮ видане відповідне свідоцтво серії НОМЕР_3. Під час перебування у вказаному шлюбі, на підставі дозвільних документів на ім`я ОСОБА_3 , в період 1978 - 1984 років, в АДРЕСА_1 (в деяких документах - АДРЕСА_2,50) ними було розпочато та здійснено будівництво одноповерхового, трикімнатного житлового будинку, про що 13 грудня 1984 року приймальною комісією було складено акт про закінчення будівництва. Крім цього, відповідно до рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради № 208 від 12.12.1984 року, право власності на вказаний житловий будинок було оформлено на ім`я ОСОБА_3 , про що 25.01.1988 року видане відповідне свідоцтво. Вважає вказані документи незаконними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з нижче наведеного. Так, подружнє життя з ОСОБА_3 не складалось. Останній зловживав спиртними напоями, періодично ніде не працював та не мав самостійного заробітку, в результаті чого між ними виникали часті сварки і періодично вони проживали окремо один від одного. Незважаючи на отримання акту про закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію, фактично будинок збудований не був, що підтверджується все тим же актом від 12.12.1984 року, згідно з яким: будинок не оштукатурений, літня кухня - не закінчена, сарай - не закінчений, підвал - не закінчений, паркан - не закінчений. Стосовно подальших робіт з будівництва та благоустрою вище вказаного житлового будинку, то 15.02.1985 року ОСОБА_3 звернувся з заявою на ім`я голови Ширяївського райвиконкому ОСОБА_4 з проханням переоформити дозвільні документи щодо будівництва вказаного будинку на ОСОБА_2 . Рішенням № 42 виконкому Ширяївської районної ради від 12.02.1985 року «Про відміну п.9 рішення № 105 від 11.05.1978 року» заява ОСОБА_3 задоволена та прийнято рішення про надання дозволу продовжувати будівництво будинку ОСОБА_2 Відповідно до вказаного рішення було виготовлено план забудови земельної ділянки на ім`я ОСОБА_2 і всі подальші роботи виконувала вона, за власний рахунок. З огляду на викладене вважає, що вище цитовані нею рішення виконкому Ширяївської селищної ради № 208 від 12.12.1984 року та свідоцтво про право власності від 25.01.1988 року повинні бути виписані на її ім`я. Маючи на руках Рішення №42 виконкому Ширяївської районної ради від 12.02.1985 року, з метою отримання свідоцтва про право власності на вказаний будинок, вона звернулась до Ширяївської селищної ради, однак у задоволенні її клопотання відмовлено з тих підстав, що на підставі рішення виконкому від 12.12.1984 року свідоцтво про право власності вже видано на ім`я ОСОБА_3 (копія рішення № 225 від 30.10.2003 року). З метою перевірки фактів, зазначених у вказаному рішенні, вона звернулась до архівного відділу Ширяївської РДА, де з`ясувалось, що рішення № 208 виконавчого комітету Ширяївської селищної ради від 12.12,1984 року - відсутнє. На підставі викладеного позивач вважає, що питання про оформлення права власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 - взагалі не вирішувалось, а рішення №208 виконавчого комітету Ширяївської селищної ради від 12.12.1984 року та свідоцтво право власності на ім`я ОСОБА_3 від 25.01.1988 року - сфальсифіковані. Вважає, що за таких обставин зазначені документи можуть бути визнані судом недійсними та скасовані, а відповідач - Ширяївська селищна рада зобов`язана оформити право власності на вказаний житловий будинок на ОСОБА_2 та видати відповідне свідоцтво. Тому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради № 208 від 12.12.1984 року «Про оформлення права приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 ». Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , видане 25.01.1988 року виконкомом Ширяївської селищної ради на ім`я ОСОБА_3 . Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради № 225 від 30.10.2003 року. Зобов`язати виконком Ширяївської селищної ради видати на ім`я ОСОБА_2 , 1956 року народження свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , Ширяївської селищної ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права приватної власності на 1/2 частину житлового будинку, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.09.1976 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 та шлюб між нами було розірвано 26.02.2004 року, актовий запис № 05. У 1978 році він вирішив збудувати для своєї сім`ї власний житловий будинок, так як до цього часу вони проживали біля матері його дружини. На підставі його заяви про виділення йому земельної ділянки для будівництва рішенням райвиконкому № 109 від 11 05 1978 року йому надали ділянку по АДРЕСА_1 . Землемір ОСОБА_6 відміряв йому ділянку та він почав будівництво житлового будинку. Як виявилося пізніше в документах була допущена помилка і йому фактично була надана для будівництва ділянка по АДРЕСА_1 , а в рішенні було вказано за АДРЕСА_2. Він працював трактористом в Міжколгоспбуді та власним зусиллями збудував будинок та ввів його в експлуатацію в 1985 році. При оформленні документів на житловий будинок була виявлена вказана помилка в нумерації дому та щоб вірно оформити свідоцтво на право власності йому запропонували написати відмову від земельної ділянки за номером АДРЕСА_2 та написати заву на земельну ділянку за номером 38. Відповідно до рішення виконкому Ширяївської селищної ради № 145 від 29.07.2004 року видане свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 - ОСОБА_7 . Тобто вказаний факт свідчить що я не мав ніякого відношення до земельної ділянки під номером АДРЕСА_2, а така плутанина в нумерації виникла в наслідок помилки. Фактично житловий будинок будували вони з ОСОБА_2 в шлюбі та з 1985 року проживали в ньому до 2004 року, тобто вказане майно є спільною власністю подружжя. Після розірвання між ними шлюбу документи на житловий будинок з 2005 року знаходилися у відповідачки та він не займався подальшим їх оформленням, так як не мав можливості. Він звернувся в Ширяївське БТІ з заявою про видачу дублікату, але мені було відмовлено в зв`язку з тим що документи не втрачені, а знаходяться у колишньої дружини. Таким чином вважає що кожен з них має право на 1/2 частину спірного житлового будинку, так як це майно набуте за період шлюбу між ними. Тому просить суд встановити факт що має юридичне значення, а саме: що житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період перебування у шлюбі та являється спільною сумісною власністю подружжя. Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 право приватної власності на 1/ 2 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачка (відповідачка) ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на факти викладені в первісній позовній заяві. Зустрічну позовну заяву не визнала в повному обсязі, оскільки вважає, що документи на право власності ОСОБА_3 оформлені неналежним чином.

Відповідач (позивач) ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8 позовні вимоги визнали частково, а саме, в частині скасування постанови, щодо визнання права власності за ОСОБА_2 заперечували. Зустрічний позов підтримали повністю, просили задовольнити.

Представник відповідача за первісним та зустрічним позовом Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що первісний позов та зустрічний позов не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що пунктом 9 Рішення виконавчого комітету Ширяївської районної ради народних депутатів від 11.05.1978 року №105 «Про дозвіл на будівництво житлових індивідуальних будинків громадянам району», вирішено дозволити будівництво житлових будинків громадянам смт.Ширяєве, а саме ОСОБА_3 - трактористу заготконтори по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,08 га. (а.с.62)

Актом про закінчення будівництва та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння виконавчого комітету Ширяївської ради депутатів трудящихся Одеської області, встановлено, що будівництво розпочате в травні 1978р. та закінчено у листопаді 1984р., площа забудови - 63м.кв., та встановлено пред`явлене до здачі домоволодіння громадянина ОСОБА_3 яке розташоване по АДРЕСА_1 вважати прийнятим.(а.с.6-7)

На засіданні виконавчого комітету Ширяївської селищної ради народних депутатів Ширяївського району Одеської області від 12.12.1984 року, протокол №13, було вирішено затвердити акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництва житлових будинків та оформити свідоцтво про право особистої власності на ціле домоволодіння наступним громадянам смт.Ширяєво: п.13 ОСОБА_3 - Миру , АДРЕСА_2 , що підтверджується архівною випискою від 20.05.2015 року №67 (а.с.61)

Рішенням виконкому Ширяївської селищної ради народних депутатів Ширяївського району Одеської області №208 від 12.12.1984 року «Про оформлення права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 », вирішено затвердити акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , побудованого ОСОБА_3 . Оформити свідоцтво про право особистої власності на ціле домоволодіння по АДРЕСА_1 , головою якого є ОСОБА_3 . (а.с.8)

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25 січня 1988 року, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві особистої власності. Даний житловий будинок зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок та записано в реєстрову книгу під №8 стор. 231 №1977 25.01.1988 року. (а.с.9)

Рішенням виконкому Ширяївської селищної ради №311 від 30 листопада 2006 року «Про зміну номера житлового будинку по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 », вирішено признати, що дійсно житловому будинку, який належить на праві власності ОСОБА_3 і який знаходиться в смт.Ширяєве Одеської області помилково записаний №49. Присвоїти адресу житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 і який належить на праві власності згідно рішення виконкому Ширяївської селищної ради за №208 від 12 грудня 1984 року ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Оскільки житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1984 році, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок реєстрації зазначеного житлового будинку повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі . Під будинком , як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку , площі.

Отже, у 1967 - 1991 роках питання набуття та реєстрації права власності регулювались, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56 (далі Інструкція).

Згідно п. 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Реєстрація проводилась на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1 (п. 7 Інструкції).

Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачено, що у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це.

Пунктом16 Додатку №1 Інструкції, передбачено , що до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу української РСР, крім іншого входять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад народних депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Також судом встановлено, що 15.02.1985 року ОСОБА_3 звернувся з заявою на ім`я голови Ширяївського райвиконкому ОСОБА_4 з проханням переоформити дозвільні документи щодо будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 (а.с.14)

Рішенням № 42 виконкому Ширяївської районної ради від 12.02.1985 року «Про відміну п.9 рішення № 105 від 11.05.1978 року» вирішено відмінити п.9 в рішенні райвиконкому №105 від 11.05.1978 року про дозвіл на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 у зв`язку з обставинами, які склались. Дозволити продовжувати будівництво житлового будинку ОСОБА_2 . (а.с.15)

Відповідно до вказаного рішення було виготовлено план забудови земельної ділянки на ім`я ОСОБА_2 (а.с.16)

Рішенням виконкому Ширяївської селищної ради № 225 від 30 жовтня 2003 року, в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , на її ім`я було відмовлено, так як на даний будинок згідно рішення виконкому селищної ради від 12.12.1984 року видане свідоцтво про право власності на ОСОБА_3 . (а.с.17)

Згідно рішення Конституційного суду України, у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009, орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Однак з огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради № 208 від 12.12.1984 року «Про оформлення права приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 » та вважає, що дане рішення винесено законно з дотриманням процедури передбаченої Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка діяла на той час, що підтверджується і архівною випискою від 20.05.2015 року №67 з протоколу №13 засідання виконавчого комітету Ширяївської селищної ради народних депутатів Ширяївського району Одеської області від 12.12.1984 року, на якому було вирішено затвердити акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництва житлових будинків та оформити свідоцтво про право особистої власності на ціле домоволодіння наступним громадянам смт.Ширяєво: п.13 ОСОБА_3 . - АДРЕСА_1 . Відповідно суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , виданого 25.01.1988 року виконкомом Ширяївської селищної ради на ім`я ОСОБА_3 , так як дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради № 208 від 12.12.1984 року «Про оформлення права приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 ».

Що стосується вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради № 225 від 30.10.2003 року суд також вважає, що вона не підлягає до задоволення, оскільки на час звернення ОСОБА_3 15.02.1985 року з заявою з проханням переоформити дозвільні документи щодо будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 та на час винесення рішення № 42 виконкому Ширяївської районної ради від 12.02.1985 року «Про відміну п.9 рішення № 105 від 11.05.1978 року», вищевказаний житловий будинок вже було прийнято в експлуатацію Актом про закінчення будівництва та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння виконавчого комітету Ширяївської ради депутатів трудящих Одеської області, та Рішенням виконкому Ширяївської селищної ради народних депутатів Ширяївського району Одеської області №208 від 12.12.1984 року вирішено затвердити акт прийняття в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , побудованого ОСОБА_3 , оформити свідоцтво про право особистої власності на ціле домоволодіння по АДРЕСА_1 , головою якого є ОСОБА_3 . Тобто будівництво спірного житлового будинку вже було закінчено, його було прийнято в експлуатацію та підстав надавати дозвіл продовжувати будівництво житлового будинку ОСОБА_2 у виконкому Ширяївської районної ради не було.

Також суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги щодо зобов`язання виконкому Ширяївської селищної ради видати на ім`я ОСОБА_2 , 1956 року народження свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, оскільки це є неналежним способом захисту, так як дане питання не відносить до компетенції селищної ради, а регулюється ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 03.08.2004 року.

Що стосується зустрічної позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1976 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 та витягом з рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 17.11.2003 року справа №2-477.

Під час шлюбу ОСОБА_3 набув права власності на житловий будинок з належними йому будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності виданим 25 січня 1988 року на підставі рішення виконкому Ширяївської районної ради народних депутатів №208 від 12.12.1984 року.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту що має юридичне значення, а саме: що житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період перебування у шлюбі та являється спільною сумісною власністю подружжя, оскільки це є не належним способом захисту, який не передбачений чинним ЦПК.

Також вважає за необхідне відмовити в задоволення позову в частині визнання за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 право приватної власності на 1/ 2 житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , так як спірний житловий будинок згідно положень ст.60 СК України належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Керуючись ст.ст.12, 13, 229, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Ширяївської селищної ради Одеської області, ОСОБА_3 про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, скасування свідоцтва про право власності та зобов`язання вчинення дій - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Ширяївської селищної ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права приватної власності на 1/2 частину житлового будинку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великомихайлівський районний суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2019 року.

Суддя Чернецька Н.С.