Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 520/2792/14-ц

провадження № 61-12678св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_9,

треті особи: ОСОБА_4 , Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року у складі колегії суддів: Журавльова О. В., Кравця Ю. І., Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна від добросовісного набувача, зобов`язання скасувати свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу.

Позовна заява мотивована тим, що 04 жовтня 2013 року було видано довіреність на ім`я ОСОБА_6 , який діє від імені ОСОБА_7 , якою уповноважено ОСОБА_4 , або ОСОБА_4 , або ОСОБА_8 бути представниками позивача з питань експлуатації, володіння, користування та розпорядження без права дарування транспортного засобу свідоцтво серії НОМЕР_1 , виданого ВРЕВ № 12 Управління державної автомобільної інспекції Головного управління міністерства внутрішніх справ України (далі - УДАІ ГУ МВС України) в місті Києві від 03 жовтня 2012 року, автомобіля марки (моделі) PORSHE PANAMERA 4S, тип - хетчбек - легковий, 2011 року випуску, номер шассі НОМЕР_2 реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згодом ОСОБА_4 дійшов усної угоди з ОСОБА_3 стосовно продажу останньому належного позивачу автомобіля марки PORSHE PANAMERA, про що відповідачем видано розписку від 25 жовтня 2013 року на ім`я ОСОБА_4 .

Згідно з розпискою від 25 жовтня 2013 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 спірний автомобіль та зобов`язався в подальшому викупити, сплативши за нього суму в розмірі 110 000,00 дол. США, а також взяв на себе зобов`язання зберігати транспортний засіб та нести за нього повну відповідальність.

Позивач зазначала, що відповідач не передав грошові кошти, обумовлені у розписці від 25 жовтня 2013 року, ні позивачу, ні уповноваженим особам, більш того останнім стало відомо, та підтверджується відповідними документами, копії яких надано до матеріалів справи, що власником належного позивачу автомобіля є інша людина, а саме ОСОБА_2 .

Позивач просила суд витребувати від добросовісного набувача ОСОБА_2 зазначений автомобіль на свою користь та зобов`язати УДАІ ГУ МВС України в Одеській області скасувати свідоцтво про державну реєстрацію серії НОМЕР_4 транспортного засобу марки (моделі) PORSHE PANAMERA 4S, тип - хетчбек - легковий, 2011 року випуску, номер шассі НОМЕР_2 , колір білий, державний номер НОМЕР_5 , виданого УДАІ ГУ МВС України в Одеській області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015 року у складі судді Куриленко О. М. позов задоволено частково.

Витребувано від добросовісного набувача ОСОБА_2 автомобіль марки (моделі) PORSHE PANAMERA 4S, тип - хетчбек - легковий, 2011 року випуску, номер шассі НОМЕР_2 , колір білий, державний номерний знак НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1

У решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що судом встановлена нікчемність одностороннього правочину - довіреності, виданої від імені ОСОБА_1 , про надання права представляти її інтереси на ім`я ОСОБА_3 , і, як наслідок, договору купівлі-продажу спірного автомобіля, укладеного між останнім та ОСОБА_2

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині мотивування змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення суду висновки щодо придбання ОСОБА_3 автомобіля марки PORSHE PANAMERA 4S, тип - хетчбек - легковий, 2011 року випуску, номер шассі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 у ОСОБА_4 та відчуженні його на користь ОСОБА_2

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що автомобіль був придбаний ОСОБА_2 не у ОСОБА_3 , а в автомобільному салоні, а ОСОБА_3 власником спірного автомобіля не був, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про придбання та продаж ним вказаного автомобіля є необґрунтованими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 брав участь у придбанні автомобіля у позивача, уклавши з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу із відстроченням сплати, та, скориставшись послугами автосалону, здійснив відчуження автомобіля ОСОБА_2 , використавши підроблену довіреність. У справі відсутні належні докази того, що ОСОБА_3 перебував за межами України на час придбання автомобіля.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії ТЗ НОМЕР_1 , виданого ВРЕВ № 12 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 03 жовтня 2012 року, належав автомобіль марки PORSHE PANAMERA 4S, тип - хетчбек - легковий, 2011 року випуску, номер шассі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

04 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В. М. було посвідчено довіреність, згідно з якою ОСОБА_6 , діючи від імені ОСОБА_1 , уповноважив ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 бути представниками з питання експлуатації, володіння, користування та розпорядження без права дарування (при необхідності зняти автомобіль з обліку в органах Державтоінспекції чи поставити його на облік, продати чи обміняти (за умови сплати всіх податків та платежів) за ціну та на умовах за його розсудом, заставити, в тому числі виступати майновим поручителем, здавати в оренду, позичку тощо) належного ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії ТЗ НОМЕР_1 , виданого ВРЕВ № 12 УДАІ ГУМВС України в м. Києві 03 жовтня 2012 року, автомобіля марки PORSHE PANAMERA 4S, тип - хетчбек - легковий, 2011 року випуску, номер шассі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Вищевказана довіреність дійсна до 04 жовтня 2014 року з правом виїзду за кордон.

На виконання повноважень, зазначених у довіреності, ОСОБА_4 дійшов усної угоди з ОСОБА_3 стосовно продажу останньому належного позивачу, ОСОБА_1 автомобіля марки PORSHE PANAMERA 4S, про що відповідачем видано розписку від 25 жовтня 2013 року на ім`я ОСОБА_4 .

Згідно з розпискою від 25 жовтня 2013 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 спірний автомобіль та зобов`язався в подальшому викупити, сплативши за нього суму в розмірі 110 000,00 дол. США, а також взяв на себе зобов`язання зберігати транспортний засіб та нести за нього повну відповідальність.

12 листопада 2013 року ОСОБА_2 придбала автомобіль та на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії НОМЕР_4 , виданого ДАІ ГУМВС України в Одеській області, стала власником спірного автомобіля марки (моделі) PORSHE PANAMERA 4S, тип - хетчбек - легковий, 2011 року випуску, номер шассі НОМЕР_2 , колір білий, державний номерний знак НОМЕР_5 .

Підставою для здійснення купівлі-продажу автомобіля стала довіреність від 26 серпня 2013 року, посвідчена Шевиріною А. О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області, згідно з якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси у відповідних установах, на підприємствах, в організаціях, незалежно від їх організаційно-правової форми та підпорядкованості, з питань володіння, користування і розпорядження з правом продажу (за умови сплати, у встановленому законом порядку, податку з доходів фізичних осіб або державного мита) належного їй на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію серії ТЗ НОМЕР_1 , виданого ВРЕВ № 12 УДАІ ГУМВС України в м. Києві 03 жовтня 2012 року, автомобіль марки PORSHE PANAMERA 4S, тип - хетчбек - легковий, 2011 року випуску, номер шассі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно з висновком експерта від 09 квітня 2014 року № 158-п Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, підпис від імені Шевиріної А. О. у графі «Приватний нотаріус» довіреності серії ВРЛ № 764849 від 26 серпня 2013 року від імені ОСОБА_1 на право представляти інтереси на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованої в реєстрі за № 1365 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Шевиріної А. О., виконано не Шевиріною А. О. , а іншою особою.

Висновком експерта від 08 травня 2014 року № 157-п Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області встановлено, що у довіреності серії ВРЛ № 764849 від 26 серпня 2013 року відбиток печатки «Приватний нотаріус Шевиріна Алла Олексіївна», нанесений за допомогою безпосереднього контакту кліше печатки з поверхнею цього документа. Відбиток печатки «Приватний нотаріус Шевиріна Алла Олексіївна» у довіреності серії ВРЛ № 764849 від 26 серпня 2013 року, не відповідає експериментальним зразкам відбитків печатки «Приватний нотаріус Шевиріна Алла Олексіївна», наданим для порівняльного дослідження.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з нікчемності одностороннього правочину - довіреності, виданої від імені ОСОБА_1 про надання права представляти її інтереси на ім`я ОСОБА_3 , і, як наслідок, договору купівлі-продажу спірного автомобіля, укладеного між останнім та ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції встановивши, що належних та допустимих доказів укладення договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 матеріали справи не містять та сторонами не надано, а розписка від 25 жовтня 2013 року, видана ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 , як доказ укладання ОСОБА_4 з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу, не відповідає вимогам статей 638, 640, 642 ЦК України, оскільки в ній є лише намір на придбання автомобіля у майбутньому, без вказівки точного строку (дати) придбання транспортного засобу, а також взявши до уваги те, що власником автомобіля була позивач, а ОСОБА_3 не був власником автомобіля, дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції шляхом виключення посилання на придбання ОСОБА_3 автомобіля у ОСОБА_4 і відчуженні його на користь ОСОБА_2 та придбання автомобіля у салоні.

Зазначені висновки є помилковими та свідчать про порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частинами першою, другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності, зокрема, статтею 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Цей спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном, тобто, коли це майно незаконно вибуває з його володіння.

Позивач має право звернутися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння в тому випадку, якщо позивач на час подання позову не володів цим майном, при цьому позивач повинен довести належність йому майна на праві власності чи на іншому речовому праві.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що відповідач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною першою статті 219 ЦК України передбачено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину, такий правочин є нікчемним.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується в разі наявності між сторонами укладеного договору, який визнано недійсним. У зв`язку з чим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову на підставі статті 388 ЦК України.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій належним чином не встановили усіх обставин справи, а саме фактичних обставин придбання ОСОБА_2 спірного автомобіля. Так, суд апеляційної інстанції зазначивши про придбання транспортного засобу в автомобільному салоні не встановив хто саме був продавцем автомобіля та підставу придбання (довідка-рахунок, договір).

Зазначені порушення судами норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, оскільки без встановлення обставин придбання спірного автомобіля неможливо правильно вирішити справу, а суд касаційної інстанції на стадії касаційного розгляду справи позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв Є. В. Петров С. П. Штелик