ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2019 року

м. Харків

справа № 643/10394/16-ц

провадження № 22-ц/818/2333/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2019 року, постановлене під головуванням судді Горбунової Я.М. в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2014 року вирішувалося питання про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №831/3/27/31/8-265 від 21.03.2007 року. Тоді як предметом даного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором №845/1-27/17/10/7-007. Позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором №845/1-27/17/10/7-007 від 21.03.2007 року у розмірі 10 515,28 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2016 року складало 260 929,45 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах по кредитному договору від 21.03.2007 року мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, внаслідок чого відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом та пені після рішення суду, яке виконано відповідачкою та яким достроково стягнуто вже весь кредит. При цьому вимог про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України, позивачем не заявлялось.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 21 березня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №845/1-27/17/10/7-007, за умовами якого відповідачка отримала у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою 11% річних та з кінцевим терміном повернення кредиту до 05 березня 2017 року (а.с.5-7 т.1).

На забезпечення виконання кредитного зобов`язання 21 березня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 укладено договір поруки (а.с.8-10 т.1).

Як на підставу позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» посилається на те, що зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконала, станом на 20 липня 2016 року сума її заборгованості за договором від 21.03.2007 року становить 260 929,45 грн., з яких:

-7 290,63 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2016 року складає 180 911,94 грн., - заборгованість за кредитом;

-329,03 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2016 року складає 8 164,76 грн., - заборгованість за відсотками;

-2 726,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2016 року складає 67 652,49 грн., - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

-169,27 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2016 року складає 4 200,26 грн., - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

Матеріали справи свідчать про те, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року у справі №643/11621/14-ц позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 21.03.2007 року, яка станом на 13.05.2014 року становить 132 014,18 грн. (а.с.64 т.1).

З матеріалів цивільної справи №643/11621/14-ц убачається, що зазначена сума заборгованості, стягнута з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 саме за договором від 21.03.2007 року №845/1-27/17/10/7-007 (а.с.6-17).

Крім того рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26 січня 2016 року у рахунок стягнення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №845/1-27/17/10/7-007 від 21.03.2007 року перед ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 281 286,91 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.65-66 т.1).

23 березня 2016 року постановою державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №643/11621/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 21.03.2007 року у розмірі 132 014,18 грн. (а.с.67 т.1).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у справі за № 6-224цс17.

Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Судом встановлено, що звертаючись до суду у серпні 2014 року про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором ПАТ «Укрсоцбанк» змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору від 21.03.2007 року. Судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №845/1-27/17/10/7-007 від 21.03.2007 року, виконано боржниками у повному обсязі (а.с.67 т.1).

Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке виконано боржником, припиняє правовідносин сторін цього договору.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання позивача на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2014 року вирішувалося питання про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №831/3/27/31/8-265 від 21.03.2007 року, тоді як предметом даного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором №845/1-27/17/10/7-007. Позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором №845/1-27/17/10/7-007 від 21.03.2007 року у розмірі 10 515,28 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2016 року складало 260 929,45 грн., - не приймаються до уваги колегією суддів та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, з огляду на таке.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду апеляційної скарги судом була витребувана цивільна справа №643/11621/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. З матеріалів вказаної справи вбачається, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2014 року з відповідачів була стягнута сума заборгованості саме за кредитним договором №845/1-27/17/10/7-007 від 21.03.2007 року. Вказане судове рішення виконано у повному обсязі.

Матеріали справи свідчать про те, що наразі предметом позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» є повторне стягнення заборгованості з відповідачів за кредитним договором №845/1-27/17/10/7-007 від 21.03.2007 року, зобов`язання за яким боржником вже виконано у повному обсязі.

Доказів укладення між сторонами іншого кредитного договору тієї ж дати від 21.03.2007 року, на таку саме суму 30 000 доларів США, - позивачем суду не надано.

Вимога суду про надання оригіналів двох різних договорів від 21.03.2007 року позивачем не виконана. При цьому представник позивача взагалі не з`явився у наступне судове засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, причини неявки не повідомив.

Доказів того, що позивачем заявлені вимоги у порядку ст. 625 ЦК України, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 21.06.2019 року.