РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/6911/13-ц

Провадження № 2/643/2885/19

31.05.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Єрмак Н.В.

за участю секретаря Зубко А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором , _

В С Т А Н О В И В:

13.05.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 05 липня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №444/06-КВ на суму 38600 дол. США з розрахунку 13,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 05.07.2006 року по 04.07.2012 року для придбання автомобіля.

Крім того, з метою забезпечення виконання основного зобов`язання, 05.07.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 444/06-КВ-П.

Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідні грошові кошти.

Проте, ОСОБА_2 умови договору порушила, внаслідок чого заборгованість за кредитом станом на 11.04.2013 року становить 125180,45 грн., з яких складається тіло кредиту 12311 дол.США, відсотки 3349,61 дол.США.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк».

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 125180,45 а також витрати по сплаті судового збору.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не визнав та просив застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню частково, виходячи із наступного.

05 липня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №444/06-КВ на суму 38600 дол. США з розрахунку 13,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 05.07.2006 року по 04.07.2012 року для придбання автомобіля.

З метою забезпечення виконання основного зобов`язання, 05.07.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 444/06-КВ-П.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до п.2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш 536,11 доларів США по 10 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання кредиту, шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Згідно з п.1.5,2.6,2.7 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 10 число включно кожного наступного місяця за місцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту, шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Однак відповідач ОСОБА_2 систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит та відсотки за користування ним, у зв`язку з чим станом на 11.04.2013 року заборгованість становить 125180,45 грн., з яких складається тіло кредиту 12311 дол.США, відсотки 3349,61 дол.США.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.2 ст.1050 цього Кодексу якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положення статті 611 ЦК України визначають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вище було зазначено, кредитним договором передбачені умови користування кредитом та відповідальність за недотримання зобов`язань його погашення та виплати інших передбачених договором платежів.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, та в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості в солідарному порядку з відповідача ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Договором поруки №444/06-кв-п від 05.07.2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 передбачено, що останній зобов`язанний до 04.07.2012 року повернути кредит у розмірі 38600 дол.США, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках,передбачених Кредитним договором.

13 травня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №444/06-КВ від 05.07.2006 року з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка станом на 11.04.2013 року становила-15661,26 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 125180,45 грн. та складається з: суми заборгованості тіло кредиту 12311,65 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 98407,02 грн.; суми заборгованості по процентам за користування кредитом 3349,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 26773,43 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту 444/06-КВ від 05.07.2006 року ОСОБА_2 останній раз внесла щомісячний платіж 30.04.2012 року.

Так, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобов`язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов`язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Аналогічний правовий висновок міститься у Постанові ВСУ від 20.04.2016 року.

Враховуючи викладене, умови кредитного договору відповідно до якого передбачені щомісячні платіжи частинами та договору поруки, останній раз сплаченого щомісячного платежа ОСОБА_2 30.04.2012 року, пред`явлення Банком вимоги до поручителя 30.04.2013 року(обраховується зі штампа конверта направлення позовної заяви ПАТ «Дельта Банк» до суду), суд дійшов висновку про те, що строк повернення кредитної заборгованості поручителем сплив 30.10.2012 року, що свідчить про пропуск шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Отже, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_1 є припиненою.

Зважаючи на висновок, зроблений судом, про припинення Договору Поруки, на підставі якого позивач просив стягнути заборгованість по Кредитному договору з відповідача ОСОБА_1 , відсутні підстави для задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Таким чином, з огляду на обставини та матеріали справи, а також на досліджені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №444/06-КВ від 05.07.2006 року, яка станом на 11.04.2013 року становить 125180,45 грн., з яких складається тіло кредиту 12311 дол.США, відсотки 3349,61 дол.США.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, в розмірі 1251,81 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 89, 259, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк заборгованість за кредитним договором в розмірі 125180,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк судовий збір в сумі 1251,81 грн.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ПАТ «Дельта Банк», МФО 380236, , місцезнаходження за адресою: 01133, м.Київ, вул.Щорса, 36-Б.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.В. Єрмак