Справа №295/4905/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

з участю секретаря с/з Зубрицької Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Холосне Коростенського району Житомирської області. З досягненням 7-річного віку відвідував Холосненську середню школу, де навчався до 3 класу.

У віці 10 років із батьками переїхав до м. Коростень та проживав за адресою по АДРЕСА_1 відвідував середню школу № 1, яку закінчив в 1987 році.

В подальшому, в 1988 році, позивач поступив на навчання до ПТУ № 15 м. Житомира, в якому навчався до 1988 року.

В період з 1988 року по 1990 рік проходив військову службу у республіці Казахстан у м. Семипалатинськ. Після проходження служби повернувся до м. Коростень, де проживав спільно зі своїми батьками, зокрема на період 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Позивач зауважує, що 04.12.1986 року ним отримано паспорт громадянина СРСР.

У зв`язку відсутністю відомостей, які підтверджують фактичне проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року, з метою отримання паспорта громадянина України, позивач просить встановити факт постійного проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому звернуто увагу на відсутність належних доказів, що вказують на проживання позивача на території України в період 1991 року. На думку особи, істотною обставиною є не лише проживання на території України, але й встановлення конкретного приміщення, де особа в такий час мешкала.

Також зауважує, що з метою перевірки вказаної у заяві інформації про сім`ю позивача УДМС були направлені запити до відділу реєстрації місця проживання Коростенської міської ради та Коростенського об`єднаного військового комісаріату.

Відповідно до листа відділу реєстрації місця проживання Коростенської міської ради від 08.05.2019 року інформація щодо запитуваних осіб відсутня.

Згідно відповіді Коростенського об`єднаного військового комісаріату від 25.09.2018 року ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку Коростенського ОМВК з 31.07.1992 року.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області ОСОБА_1 зареєстрованим по Житомирській області не значиться.

Відповідач просить звернути увагу на недостатності як доказів показань свідків, що можуть виявляти зацікавленість, на підтвердження факту проживання особи у певний період на території України.

У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, де вказано про народження у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, дитини в 1992 році. Також зазначено, що підтвердити факт проживання він не має можливості внаслідок відсутності домової книги та картотеки в розпорядженні КВЖРЕП № 1 м. Коростеня.

Вважає вимогу відповідача саме про документальне підтвердження фактичного місця проживання непропорційною, оскільки згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України в обов`язки сторони покладається доведення обставин, на які вона посилається.

Відповідачем не надано будь-яких доказів у спростування доводів позивача, а тому заявлений позов особа вважає обгрунтованим.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідачем повідомлено про те, що при народженні дитини відомості про батька внесено за вказівкою матері, а тому позивач не може посилатись на відповідну обставину на підтвердження факту постійного проживання.

Відсутність інших доказів унеможливлюють задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи на його необґрунтованість.

Заслухавши пояснення учасників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Холосне Коростенського району Житомирської області.

В 1987 році закінчив середню школу № 1 м. Коростеня Житомирської області.

З 06.12.1988 року по 20.12.1990 року проходив військову службу у військових частинах В/Ч НОМЕР_1 , В/Ч НОМЕР_2 , В/Ч НОМЕР_3 .

Згідно повідомлення Коростенського ОМВК від 25.09.2018 року ОСОБА_1 з 31.07.1992 року перебуває на військовому обліку Коростенського ОМВК.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За положеннями ч.ч 1. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд не може погодитись із твердженням представника відповідача щодо неможливості прийняття як доказів показань свідків.

З приводу зауважень представника про можливу зацікавленість свідків у наслідках розгляду справи суд звертає увагу, що відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача, пояснила, що її син після проходження військової служби наприкінці 1990 року повернувся за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав і в подальшому.

Дату повернення свідок запам`ятала у зв`язку з наближенням новорічних свят.

Додала, що втрата будинкової книги пов`язана із відчуженням у 2001 році будинку іншій особі, яка, відповідно здійснила заміну такої книги.

Свідок ОСОБА_4 повідомила, що після повернення позивача до м. Коростеня, вони із даною особою почали проживати спільно однією сім`єю. Відповідні стосунки розпочались в січні 1991 року, в лютому 1992 року народилась ОСОБА_2 , батьком якої фактично є позивач.

Надаючи оцінку всім доказам у їх взаємозв`язку, суд приходить до висновку про підтвердження факту проживання ОСОБА_1 на території України за адресою: АДРЕСА_1 станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Приймаючи до уваги, що встановлення факту проживання на території України станом на відповідні дати впливає на можливість реалізації особою її прав у сфері взаємного зв`язку особи із державою за принципом громадянства, а саме за наслідком отримання паспорта громадянина України як документа, що підтверджує громадянство, при цьому, отримання паспорта унеможливлено в іншому, без встановлення юридичного факту позасудовому порядку, позовна заява про встановлення факту проживання на території України підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України (за адресою: АДРЕСА_1 ) станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне рішення суду буде виготовлене 21.06.2019 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов