Справа № 219/170/19
Провадження № 2/219/974/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року. Артемівський міськрайсуд Донецької області у складі:

головуючого судді - Радченко Л.А.,

за участю секретаря - Дубаніної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бахмута справу за позовом Акціонерного товариства „Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.05.2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 31.10.2018 року має заборгованість 87510,42 грн., а саме: 1953,40 грн. - заборгованість за кредитом; 76613,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4300,00 грн. заборгованість по комісії, штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4143,35 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст.128,129 ЦПК України, в позовні заяві наполягає на позовних вимогах, не заперечує проти заочного рішення суду, просить справу розглянути у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст.128,129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково та просить розглянути справу у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 24.05.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-19).

Підпунктами 2.1.5.5, 2.1.5.6 встановлено, що Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також, оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Уразі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення Кредиту (втому числі простроченого кредиту і Овердрафту), оплату Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення Клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Згідно з п. 2.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій Банком частки в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст.509 ч.1 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст..527 ч.1 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст.598 ч.1 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст..599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ст..615ч.2 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно до ст..629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст..1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з розрахунком заборгованості за укладеним договором, з яким погоджується суд, загальний розмір невиконаних зобов`язань ОСОБА_1 перед банком станом на 31.10.2018 року становить 78567,07 грн., яка складається з наступного: 1953,40 грн. - заборгованість за кредитом; 76613,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.6), тому, вказана заборгованість підлягає стягненню з останньої відповідно до ст.ст.526,536, 530 ЦК України.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії в сумі 4300,00 грн., штрафів в сумі 500,00 грн. та 4143,35 грн. за несвоєчасність виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором слід відмовити з наступних підстав.

Забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) регулюється ст. ст. 549-552 ЦК України.

У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені) (ст. 611 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно зі ст. 18 ч. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Таку ж позицію висловив Верховний Суд в постанові від 07.11.2018 р. у справі №311/1985/16-ц .

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача комісії за користування кредитом задоволенню не підлягає.

Також, згідно зі ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (Справа № 1-10/2004) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Згідно матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, с.Зеленопілля Бахмутський району Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому, позов банку в частині стягнення штрафів 500 грн. та 4143,35 грн., які згідно розрахунку позивача нараховані за період після 14 квітня 2014 року, є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись, ст.ст. 4,6,7,8,10,12,19,42,76,141,258,265 ЦПК України, ст.ст. 509,525,526,527,530,598,599,610,615,629, 635, 1020,1054 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства „Акцент-Банк (місце знаходження: м.Дніпро, вул.Батумська,11, ) до ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства „Акцент-Банк за кредитним договором б/н від 24.05.2013р. заборгованість в сумі 78567,07 грн., а саме: 1953,40 грн. - заборгованість за кредитом; 76613,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також, судовий збір у розмірі 1581,90 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.А.Радченко