РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3796/19

пр. № 2/759/3789/19

20 червня 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Т.О. Величко

при секретарі судових засідань: В.О. Штанько

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, суд,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Святошинського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона є матір"ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання та розвиток не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, вона самостійно піклується про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан, всі питання щодо виховання вирішує самостійно.

Позивач вказує, що не має можливості разом з донькою виїхати із міста до іншої країни для лікування та оздоровлення, так як на вихзд неповнолітньої дитини потрібна письмова нотаріально посвідчена згода батька. Позивач не має змоги отимати таку згоду, оскільки при зверненні до відповідача з проханням надати згоду, останній категорично відмовляється.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно чинить перешкоду у здійсненні заходів, спрямовани на покращення здоров"я дитини, її фізичний, духовний та матеріальний розвиток.

26.02.2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О.

28.02.2019 року Ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження.

В судове засідання позивача не з"явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке повернулось на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження у справі, а у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідач у судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення повістки. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.2. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.3. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача.4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За положенням ч.1 ст 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», документами, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; проїзний документ дитини.

Частиною 2 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню

Пунктом 3 Правил передбачено виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Позивач не надала суду докази про місце проживання доньки ОСОБА_3 , окремо від батька, докази про місце проживання батька, а тому позов не доведено та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 76-81, 259, 280 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 155 СК України суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з часу проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено, до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з часу проголошення.

Суддя: