У Х В А Л А

19 червня 2019 року

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 12.01.2012 у розмірі 24023,63 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав в повному обсязі умов договору та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає.

Встановлено, що під час розгляду справи у подібних правовідносинах Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року справу № 342/180/17-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Особа -3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано на розгляд Великої палати Верховного Суду з посиланням на підпункт 7 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, відповідно до якого суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зі змісту даної ухвали вбачається, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що є підстави для відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144 цс14.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що підписана заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Пам`яткою клієнта» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем договір, що підтверджується підписом останнього в заяві. Крім того, вказаний підпис свідчить про обізнаність особи щодо всіх складових договору і про його згоду з ними.

На думку колегії суддів Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умови про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника не повинні оцінюватись судом, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Даний висновок колегії суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду приймається судом до уваги з огляду на те, що спірні правовідносини у даній справі, що переглядається, та у цивільній справі №342/180/17-ц, що є предметом перегляду Великої Палати Верховного Суду, є подібними.

Згідно з п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадку, передбаченому п.10.ч.1 ст.252 ЦПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд до Великої Палати Верховного Суду і прийнята нею до продовження розгляду, суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 342/180/17-ц.

На підставі викладеного, керуючись п.10 ч.1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст.253 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - зупинити до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі № 342/180/17-ц.

Апеляційна скарга на цю ухвалу суду може бути подана до Луганського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її оголошення.

Суддя: