Справа № 448/1825/18 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/1603/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Курій Н.М.,

суддів - Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.,

за секретаря - Матяш С.І.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03 квітня 2019 року, постановлене в складі головуючого-судді Білоус Ю.Б. у справі за позовом ОСОБА_3 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Яксманицький Р.С. та ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_6 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 , після смерті якої залишилось спадкове майно. 01.03.2006 року мати склала заповіт, який посвідчено секретарем Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області, згідно з яким заповіла йому все своє майно. Стверджує, що у встановлений законом строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебував в АТО (2014-2016р.р.), отримав травми, внаслідок чого погіршився стан його здоров`я, він потребував постійного стороннього догляду, що підтверджується медичними довідками. Вказані обставини ускладнили йому належним чином оформити спадкові права. Вважає, що пропустив строк подачі заяви в нотаріальну контору з поважних причин, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті матері ОСОБА_6

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03 квітня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк в 3 (три) місяці з дня набрання даним рішенням законної сили для подання ним заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовий збір компенсовано за рахунок держави.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03 квітня 2019 року оскаржила ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, висновки суду ґрунтуються на недоведених обставинах. Посилається на те, що судом першої інстанції неправильно встановлено поважність причин пропуску строку прийняття спадщини з огляду на те, що медичні довідки, на які посилається ОСОБА_3 та інші письмові докази не підтверджують обставин, які встановив суд. Позивач постійно знаходився в м. Мостиська, нікуди не виїздив в цей період (з 13.07.2016р. по 13.01.2017р.), оскільки є військовослужбовцем Мостиського прикордонного загону. Проте, протягом більш як двох років з моменту відкриття спадщини не вчиняв жодних дій щодо прийняття спадщини та не мав поважних причин в період з 13.07.2016 року по 14.01.2017 р. пропуску шестимісячного строку прийняття спадщини.

Апелянт вказує, що суд не повідомив її належним чином про судове засідання, що унеможливило її участь у розгляді справи.

Просить скасувати рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03 квітня 2019 року, ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 та стягнути судові витрати в розмірі 1152 грн. 60 коп.

Представником ОСОБА_3 - адвокатом Борисенком В.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що твердження ОСОБА_1 про те, що її не було повідомлено судом про дату та час судового засідання є надуманим, оскільки така повідомлялась судом належним чином. Зазначає, що рішення Мостиського районного суду Львівської області є законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на зібраних у справі доказах, а саме медичних документах, які підтверджують, що ОСОБА_3 хворів в період прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав, посилаючись на доводи, які аналогічні доводам апеляційної скарги та просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Борисенко В.В. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився. За підписом міського голови С. Сторожук надіслано заяву за вх. №11620/19 від 06.06.2019 року про розгляд справи за відсутності представника ради.

Приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, подав заяву за вх. №11032/19 вх. від 31.05.2019 р. про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з такого.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем ОСОБА_3 , з поважних причин, а саме в зв`язку з його тривалим лікуванням впродовж 2016 року внаслідок травм, отриманих в зоні АТО, вказавши, що таке стверджується переліком медичних документів, котрі знаходяться у цій цивільній справі. Суд першої інстанції зазначив, що дана обставина є об`єктивною та не залежала від волі позивача на особисте подання заяви про прийняття спадщини, а відтак, унеможливила своєчасне звернення ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Урахувавши обставини на які посилався позивач ОСОБА_3 при зверненні до суду, взявши до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , суд першої інстанції вважав, що зазначені позивачем обставини є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, тому визначив ОСОБА_3 додатковий строк - 3 місяці з дня набрання оскарженим рішенням законної сили для подання до органів уповноважених займатися відкриттям та веденням спадкових справ заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері - спадкодавця ОСОБА_6 .

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

01.03.2006 року спадкодавець ОСОБА_6 склала заповіт, згідно з яким все своє майно, що їй належало на день смерті заповіла сину ОСОБА_3 , позивачу по справі. Вказаний заповіт посвідчено секретарем Липниківської сільської ради Мостиського району Львівської області Качмарик Г.М. та зареєстровано в реєстрі за №22 (арк. спр.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , арк. спр. 3).

З копії сторінок спадкової справи ОСОБА_6 № 356/2018 встановлено, що 06.06.2018 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицькому Р.С. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. В заяві зазначила, що на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.35).

З довідки, виданої виконкомом Липниківської сільської ради від 25.11.2016 № 1286 ОСОБА_1 встановлено, що її мати - ОСОБА_6 на час смерті проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 . На час смерті з нею проживала дочка - ОСОБА_1 (арк.спр.37).

06.06.2017 року приватним нотаріусом Яксманицьким Р.С. на адресу позивача ОСОБА_3 за вих. №673/01-16 скеровано повідомлення, згідно з яким нотаріус, вивчивши документи, подані ОСОБА_3 для видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , після смерті матері - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомив, про те, що у зв`язку із пропущенням ним строку необхідного для прийняття спадщини, йому необхідно звернутись в Мостиський районний суд Львівської області. (арк. спр. 6).

13.07.2018 р. приватним нотаріусом Яксманицьким Р.С. за вих. № 848/02-14 було повідомлено ОСОБА_3 про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням повідомити про наміри щодо прийняття чи відмови від спадщини.

31.07.2018 р. нотаріусом отримано відповідь ОСОБА_3 про його намір звернутись із заявою до суду про продовження терміну на прийняття спадщини.

20.11.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Мостиського районного суду Львівської області з позовом про визначення додатково строку для прийняття спадщини, тобто через 2 роки та 4 місяці з дня відкриття спадщини, із зазначенням поважності причин пропуску строку, а саме: перебування в АТО з 2014 по 2016 роки, отриманням травм, що призвело до погіршення стану здоров`я та унеможливило подання заяви про прийняття спадщини в визначений законом строк.

Щодо медичних довідок на які посилається позивач ОСОБА_3 як на підтвердження неможливості подання відповідної заяви на прийняття спадщини, та які були враховані судом першої інстанції, як доказ по справі, апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 15.08.2016 р. ОСОБА_3 був на огляді хірурга, за результатами огляду відкрито листок непрацездатності по 19.08.2016 р. включно (арк. спр. 15 зворот, 16, 58).

04.01.2017 року ОСОБА_3 проходив ультразвукове обстеження серця (арк. спр. 13-14).

20.03.2017 р. перебував на огляді у сімейного лікаря (арк. спр. 15).

Крім того, наявні виписки про огляд лікарями ОСОБА_3 у 2012-2013 роках (арк. спр.19-26), які суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки такі не стосуються предмету спору.

Також в матеріалах справи міститься довідка про безпосередню участь ОСОБА_3 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 28.07.2014 року по 14.10.2014 рік (арк. спр. 10), а не в період з 2014 р. по 2016 р., як зазначає позивач у позовній заяві.

Будь-яких доказів про неможливість звернення до нотаріуса із заявою в період з 13.07.2016 р. по 14.01.2017 року, крім періоду хвороби з 15.08.2016 по 19.08.2016 р., ні суду першої, ні апеляційної інстанцій ОСОБА_3 не надано.

За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

При цьому поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже віднесення будь-яких обставин до поважних є оціночним та таким, що безпосередньо належить до волі суду та його оцінки.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів того, що з 13.07.2016 року по 14.01.2017 рік не подання зави в указаний період було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке необхідно захистити в судовому порядку.

На підставі наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини без поважних причин, такі не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з положеннями п. 2,3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими , невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_3

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням наведеного, необхідно компенсувати ОСОБА_1 1152 грн. 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03 квітня 2019 року скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Яксманицький Р.С. та ОСОБА_1 про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний код фізичної особи НОМЕР_2 , жит. АДРЕСА_1 ) 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві гривні) 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 червня 2019 року.

Головуючий Н.М. Курій

Судді: Н.О. Шеремета

Р.П. Цяцяк