У Х В А Л А

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 756/4651/17

провадження №61-11009ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва», треті особи: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної унаслідок залиття квартири, а 06 липня 2018 року подала заяву про залучення КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» співвідповідачем по справі та уточнивши позовні вимоги, просила стягнути на свою користь солідарно з відповідачів шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири в розмірі 152 580,66 грн., моральну шкоду в розмірі 35 000,00 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 , заподіяну внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 152 580 грн. 66 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 2 165 грн. 81 коп. У частині інших позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2019 апеляційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» залишено без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року - без змін.

10 червня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2019 року. В скарзі посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 756/4651/17 становить 187 580,66 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа є малозначною у силу вимог закону.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для особи, що звернулася із касаційною скаргою та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені статтею 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 16 травня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва», треті особи: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Петров

.