Справа № 589/1850/17
Провадження № 2/589/56/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року

Шосткинський міськрайсуд Сумської області у складі:

головуючої судді - Євдокімової О.П.

при секретарі - Юрочко Л.М.

представник позивача - Титович Т. В. та Савкатов Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за позовною заявою Шосткинської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_3 про скасування наказу та розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

Шосткинська міська рада звернулася в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_3 про скасування наказу та розірвання договору оренди землі.

До суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження в справі в зв`язку з тим, що позивачем по справі є Шосткинська міська рада, а відповідачем є, особа яка зареєструвала фермерське господарство, яке є формою підприємницької діяльності громадян та підлягає державній реєстрації як юридична особа або ФОП.

Дані правовідносини між державним органом та підприємцем ОСОБА_3 , на його думку, є господарськими і не відносяться до компетенції цивільного судочинства.

Представник позивача Титович Т.В. та Савкатов Т. в судовому засіданні з даним клопотанням не погодилася, заперечила щодо його задоволення. Вказала, що як вбачається з письмових матеріалів, які є в справі, при укладенні договору оренди земельної ділянки ОСОБА_3 виступав як фізична особа, а не як юридична, тому дану справу розглядає суд І-ї інстанції в порядку цивільного судочинства.

Відповідач Головне Управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явився однак надав суду заяву про розгляд справи без їх участі та не заперечував проти задоволення клопотання про закриття справи.

Суд, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що клопотання відповідача підлягає задоволенню.

Підстави закриття провадження в цивільній справі регулюються нормами ст.255 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено в судовому засіданні даний спір є господарсько-правовим, сторонами по справі є юридичні особи.

Під час розгляду справи суди встановили, що наказом Держгеокадастру ГУ у Сумській області ОСОБА_3 надано на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 22,10 гектарів в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (сіножат), для ведення фермерського господарств, розташованої за межами населених пунктів на території Гамаліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області (а.с.4).

На підставі цього наказу 03.09.2015 року ГУ Держземагенства у Сумській області (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_3 надано в строкове платне користування земельну ділянку площею 22,1027 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) для ведення фермерського господарства. Договір підписано сторонами.

Крім того, ОСОБА_3 є засновником фермерського господарства «Добриня» зареєстрованого 30.09.2015 року як юридична особа, про що свідчить статут цього фермерського господарства та інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, установлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 12 ГПК у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Статтею 20 ГПК у редакції Закону № 2147-VIII визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

У справі, яка розглядається, позивач звернувся до суду в інтересах держави з цивільним позовом до фізичної особи про розірвання договору оренди земельної ділянки, наданої для ведення фермерського господарства, укладеного між відповідачем і місцевим органом виконавчої влади, та про зобов`язання повернути цю земельну ділянку у зв`язку з невиконанням орендарем вимог законодавства щодо її цільового використання.

За змістом положень Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян та підлягає державній реєстрації як юридична особа або ФОП. У справі, яка розглядається, фермерське господарство як юридична особа зареєстровано в установленому законом порядку після отримання відповідачем прав на земельну ділянку, виділену для ведення фермерського господарства, а тому спір підвідомчий господарському суду.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (тут і далі у редакції, чинній на час надання відповідачеві земельної ділянки, укладення оспорюваного договору та реєстрації фермерського господарства) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 згаданого Закону).

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Аналогічна правові позиція викладена в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2018р. справа № 704/29/17ц та від 13.03.2018 р. у справі № 348/992/16-ц.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 і Держгеокадастром ГУ у Сумській області укладено договір оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України «Про фермерське господарство». Після державної реєстрації цього договору відповідачем засновано фермерське господарство, яке зареєстроване як юридична особа. Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах мають бути юридичні особи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що спір виник між суб`єктами господарювання і такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином, провадження у справі, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому справа підлягає закриттю відповідно до вимог ст. 255 ЦПК України .

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, ст.12 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Провадження у справі за позовом Шосткинської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_3 про скасування наказу та розірвання договору оренди землі - закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарсько-процесуального судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міскрайонний суд Сумської області.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова