Справа № 450/979/18 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/3029/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Іванова О.О.

розглянувши у відсутності учасників справи в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд та просить розірвати шлюб, який укладений 02 серпня 1987 року між ним та ОСОБА_1 та зареєстрований у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №2622.

В обґрунтування позову зазначає, що шлюбні відносини припинилися, спільного господарства сторони не ведуть, почуття любові та взаєморозуміння втрачене, а тому подальше збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Розірвано шлюб укладений між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 02 серпня 1987 року Львівським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 2622.

Стягнуто з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 в користь ОСОБА_2 704,80 грн. понесених позивачем судових витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Процесуальні порушення полягали у тому, що суд не сприяв примиренню сторін у справі та не надав строку на примирення, що суперечить роз`ясненням наданим у постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судоми законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним» та ст.111 СК України. Зазначає, що відповідач має намір зберегти шлюб, який існує більше 30 років та зважаючи на те, що в даний час подружжя проживає за однією адресою та проводить деякий час у родинному колі така можливість є. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують що сторони не проживають разом з 2011 року, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейних відносин, а також про те, що позивач має намір створити іншу сім`ю, а тому вказані обставини в сукупності свідчать про відсутність підстав для розірвання шлюбу. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату , час та місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Кецко В.Я. надійшли клопотання про відкладення справи у зв`язку з участю представника у розгляді кримінальної справи у Городоцькому районному суді Львівської області.

Колегія суддів, розглянувши вказані клопотання дійшла висновку, що підстав для їх задоволення та відкладення розгляду справи немає, оскільки до клопотань не долучені жодні документи, які підтверджують зазначені в них обставини, а тому причини неявки визнаються судом неповажними.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для зпадволення апеляційної скарги немає.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено такі обставини.

02 серпня 1987 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області серія НОМЕР_2 (а.с.4).

Позивач мотивує позов тим, що шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, взаєморозуміння та почуття любові між сторонами відсутні. Збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач категорично заперечує проти збереження сім`ї та наполягає на розлученні, має намір створити нову сім`ю, а тому суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї сторін на позивача при наявності його категоричного заперечення. Судом враховано відсутність у сторін малолітніх дітей.

Такий висновок суду відповідає вимогам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено , що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що їх шлюб носить формальний характер, подружні відносини між ними припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити його інтересам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом не вжито заходів щодо примирення сторін.

Судом апеляційної інстанції ухвалою від 12 березня 2019 року (а.с.85-86) сторонам надався строк для примирення, однак таке не відбулося.

Відтак, висновки суду щодо неможливості збереження шлюбу є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України .

Повний текст рішення складений 10 червня 2019 року.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк