Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа №2604/29253/12

провадження №61-43369св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислюваний центр», про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2018 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Білич І. М., Поліщук Н. В.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислюваний центр»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та заяви про перегляд за нововиявленими обставинами

Короткий позовних вимог зміст ухвалених у справі рішень

У грудні 2012 року комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (далі - КП УЖГ Дніпровського району м. Києва) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вимоги якого уточнило під час розгляду справи та просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 29 508 грн 38 коп.

У лютому 2013 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , звернулися до суду з позовом до КП УЖГ Дніпровського району м. Києва про зобов`язання вчинити певні дії, захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2013 року справу за позовом ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження зі справою за позовом КП УЖГ Дніпровського району м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 лютого 2013 року роз`єднано в окреме провадження позовні вимоги ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року у задоволенні позовів: КП УЖГ Дніпровського району м. Києва та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , відмовлено.

Апеляційним судом справа розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року апеляційна скарга КП УЖГ Дніпровського району м. Києва задоволена частково.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову КП УЖГ Дніпровського району м. Києва скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП УЖГ Дніпровського району м. Києва заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 2 101 грн 66 коп. та 38 грн 38 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП УЖГ Дніпровського району м. Києва заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 4 035 грн 79 коп. та 38 грн 38 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП УЖГ Дніпровського району м. Києва заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 2 101 грн 66 коп. та 38 грн 38 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП УЖГ Дніпровського району м. Києва заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 4 203 грн 45 коп. та 38 грн 38 коп. судового збору.

Попередні судові рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року.

Постановою Верховного Суду від 01 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року у нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

У квітні 2018 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 липня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати вказане судове рішення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року в частині відмови в позові КП УЖГ Дніпровського району м. Києва про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

Заяву мотивовано тим, що підставою перегляду рішення апеляційного суду м. Києва від 28 липня 2016 року є істотні обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику, на час розгляду справи, а стали відомі при ознайомленні її представником з матеріалами справи.

Нововиявленою обставиною заявник вважає те, що представником позивача у судовому засіданні зазначено, що позивач має можливість надати розрахунок заборгованості лише з листопада 2010 року, а також ту обставину, що КП «Головний інформаційно обчислювальний центр» (далі - КП «ГІОЦ») не здійснює нарахування відповідачам заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та не веде облік заборгованості відповідачів, про що зазначено представником КП «ГІОЦ» у своєму письмовому поясненні, поданому апеляційного суду.

На підставі вказаних обставин заявник вважає, що рішення апеляційного суду підлягає перегляду.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2018 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлену у справі ухвалу з направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції невірно зазначив рік, у якому з`явилися нововиявлені обставини, змінивши 2016 рік на 2018 рік, що призвело до неправильних висновків про те, що обставини, на які посилався заявник не є нововиявленими. Апеляційний суд неправильно встановив, що нововиявлені обставини виникли у 2018 році, оскільки такі виникли у 2016 році до ухвалення судом рішення від 28 липня 2016 року, в якому не були встановлені ці нововиявлені обставини.

Апеляційний суд не мав права на стадії розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, після відкриття провадження за нововиявленими обставинами, робити висновок про відсутність нововиявлених обставин.

Заявник вважає, що підстави для перегляду рішення суду були встановлені ухвалою апеляційного суду від 25 травня 2018 року про відкриття апеляційного провадження за нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд дав неналежну оцінку обставинам, на які посилався заявник у заяві, і які є нововиявленими, не дослідив ці обставини. Нововиявленість істотних для справи обставин полягає у поясненнях, наданих представником комунального підприємства в судовому засіданні 28 липня 2016 року.

В порушення норм процесуального права (частини п`ятої статті 21 ЦПК України) у постановленні оскаржуваної ухвали брав участь той самий суддя (Соколова В. В.), який ухвалював рішення від 28 липня 2016 року, яке переглядається за нововиявленою обставиною. Відомості про автоматизований розподіл заява про перегляд судового рішення не містить.

Відзив на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень статті 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Частиною другою вказаної статті визначено перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, якими є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Відповідно до частини 4 статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених наведеними нормами, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмету доказування у справі і можуть вплинути на висновки суду про права і обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів, не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив заяву ОСОБА_1 без задоволення, оскільки обставини на які вона посилалася, а саме: надані в судовому засіданні представником позивача пояснення щодо можливості надати розрахунок заборгованості лише з листопада 2010 року, а також посилання представника КП «ГІОЦ» у письмовому поясненні, наданому апеляційному суду,не є нововиявленими обставинами у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, які на думку заявника мають істотне значення для вирішення справи.

Разом з тим, ці доводи не спростовують висновків апеляційного суду щодо неможливості віднесення обставин, на які посилається заявник до категорії нововиявлених, оскільки останній посилається на пояснення, наданими особами, які брали участь у розгляді справі, що не може вважатись нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Посилання у касаційній скарзі на неправильне зазначення апеляційним судом дати (року) виникнення нововиявлених обставин не впливають на правильність висновків суду, оскільки обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом частини п`ятої статті 21 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення рішення апеляційного суду від 28 липня 2016 року, про перегляд якого ставиться питання), з тих підстав, що у постановленні оскаржуваної ухвали брав участь той самий суддя (Соколова В. В.), який ухвалював рішення від 28 липня 2016 року, яке переглядається за нововиявленими обставинами, є безпідставними, оскільки із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник звернувся у квітні 2018 року, тобто після набрання чинності нової редакції ЦПК України, у зв`язку з чим, відповідно до положень статті 3 ЦПК України (у чинній редакції), якою передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, апеляційний суд правильно керувався нормами процесуального закону, чинного на момент подання такої заяви (частина 13 статті 33 ЦПК України) і вчинення відповідних процесуальних дій, зокрема якими врегульовано порядок розгляду заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами (глава 3 розділу 5 ЦПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків апеляційного суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська