КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/8267/17 Головуючий у 1 інстанції: Клочко І.В.
Провадження № 22-ц/824/8318/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус», третя особа: директор Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» Савченко Діана Володимирівна, про визнання розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця, зміну формулювання причини звільнення, стягнення грошової компенсації, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» до ОСОБА_2 про визнання недійсним трудового договору,-

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус», третя особа: директор Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» Савченко Д.В., про визнання розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця, зміну формулювання причини звільнення, стягнення грошової компенсації, відшкодування моральної шкоди. Зазначила, що 31.08.2015 р. між нею та Приватною організацією «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» був укладений трудовий договір на строк з 01.09.2015 р. по 15.08.2019р. 18 квітня 2017 р. відповідач вручив їй попередження про зміну істотних умов праці з 18 червня 2017 р. - розміру посадового окладу. Не зважаючи на вищевказане повідомлення і відсутність зміни істотних умов праці, 23 травня 2017 р. вона була попереджена про звільнення з 01.06.2017 р. з посади вчителя начальних класів у зв`язку з закінченням терміну дії трудового договору. 31 травня 2017 року її було звільнено з посади з на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - у зв`язку з закінченням терміну дії трудового договору. Вважає, що при її звільненні були порушені норми трудового законодавства. Фактично звільнення відбулося за ініціативою роботодавця, оскільки термін дії трудового закінчувався 15.08.2019р. Вважає дії відповідача є дискримінаційним по відношенню до неї як російськомовного вчителя. Також відповідно до умов укладеного трудового договору, при його розірванні за ініціативою роботодавця, працівник має право на одноразову виплату у розмірі 540 000 рублів, у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент виплати, що становить 235 629 грн. ОСОБА_2 просила визнати розірвання трудового договору 31.05.2017 р. за ініціативою роботодавця; змінити формулювання причин її звільнення з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України на звільнення згідно п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України; стягнути з відповідача одноразову виплату в розмірі - 235 629 грн., моральну шкоду в розмірі 350 000 грн., а всього 585 629 грн.

Приватна організація «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним трудового договору. Зазначила, що ОСОБА_2 до позову долучила копію трудового договору від 31.08.2015 р. За умовами даного договору (п. 8.1, п. 9.2) строк його дії до 15.08.2019 р., а також передбачено, що при розірванні договору за ініціативою роботодавця, а також з причини зміни профілю навчального закладу чи припинення його діяльності, працівник отримує одноразову виплату у розмірі 540000 руб. у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент виплати. Такий договір був підписаний з ОСОБА_2 за бланком договору для працівників - громадян України. Виявивши помилку, 31.08.2017 р. між ними було підписано інший трудовий договір для осіб іноземців, п. 8.1 якого передбачений строк дії - до дати закінчення дозволу на працевлаштування, а саме до 01.06.2017 р. ОСОБА_2 відмовилася повертати попередній примірник договору. Позивач за зустрічним позовом просить визнати порядку недійсним трудовий договір, наданий ОСОБА_2 до суду, як такий, що не відповідає вимогам закону. Термін трудових відносин з працівником-іноземцем не може виходити за межі дії дозволу на працевлаштування в України, такий договір не був оформлений наказом роботодавця.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус».

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 6496,29 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення в частині вирішення її позовних вимог та задовольнити їх Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Між ОСОБА_2 та Приватною організацією «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» був укладений саме той договір, який був наданий до позовної заяви. Він не був визнаний недійсним. Відповідно до примірника трудового договору, який надав відповідач, строк його дії - до 31 серпня 2016 року. По закінченню вказаного строку ОСОБА_2 не була звільнена із посади, а тому дія укладеного ними договору вважалася продовженою на невизначений строк. Передумовою звільнення ОСОБА_2 із займаної посади стало звернення Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» до Київського міського центру зайнятості щодо анулювання наданого дозволу на використання праці ОСОБА_2 . Відтак, у діях відповідача вбачається ініціатива припинення укладеного між сторонами трудового договору.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання третя особа директор Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» Савченко Д.В. не з`явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є громадянкою Республіки Молдова.

31 серпня 2015 року між Приватною організацією (установа, заклад) «Загальноосвітній навчальний заклад «Російсько-Українська гімназія», правонаступником якого є Приватна організація «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус», та ОСОБА_2 були підписані два трудові договори в різних редакціях.

Спочатку сторонами було підписано трудовий договір від 31.08.2015 року, відповідно до п. 8.1 якого строк його дії визначений з 01.09.2015 року по 15.08.2019 р. У п. 9.2 вказаного договору зазначено, що при розірванні договору з ініціативи роботодавця, за виключенням звільнення за припущені порушення та дисциплінарні стягнення, а також з причини зміни профілю навчального закладу чи припинення його діяльності, працівник отримує одноразову виплату у розмірі 540 000 руб. у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент виплати.

Копія вказаного договору була надана ОСОБА_2 на підтвердження обґрунтування заявлених позовних вимог

31.08.2015 року між Приватною організацією (установа, заклад) «Загальноосвітній навчальний заклад «Російсько-Українська гімназія» та ОСОБА_2 підписано інший трудовий договір. Відповідно до п. 8.1 договору першим днем роботи працівника було визначено 01.09.2015 р., а останнім строкового договору є дата закінчення дозволу на працевлаштування.

Відповідно до наказу № 24-к/тр від 31 серпня 2015 року директора Приватна організація (установа, заклад) «Загальноосвітній навчальний заклад «Російсько-Українська гімназія» ОСОБА_2 прийнята на посаду вчителя з початкової освіти з 01 вересня 2015 року до закінчення дозволу на працевлаштування. Оклад 35000 рос . руб. з виплатою у гривні по курсу на міжбанку за день до виплати. З даним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена 31 серпня 2015 року (а.с. 142, т.1).

За повідомленням Київського міського центру зайнятості інформації від 07 серпня 2017 року на підстав поданих Приватною організацією (установа, заклад) «Загальноосвітній навчальний заклад «Російсько-Українська гімназія» документів та відповідно до наказу Київського міського центру зайнятості роботодавцю видано дозвіл № 55636 від 30 липня 2015 року до 30 липня 2016 року на застування праці громадянки Республіки Молдова ОСОБА_2 на посаді "вчитель з початкової освіти". Після отримання вказаного дозволу роботодавцем надано копію укладеного з ОСОБА_2 трудового договору від 31 серпня 2015 року. В подальшому дозвіл № 5563 на підставі поданих роботодавцем документів та відповідно до наказу Київського міського центру зайнятості продовжувався до 01 червня 2017 року. (а.с.146, т.1).

Наказом від 22.05.2017 р. № 122-к/тр - , 31 травня 2017 р. ОСОБА_2 звільнено з займаної посади вчителя з початкової освіти на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП (закінчення строку трудового договору).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та зустрічного позову Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус».

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 8 КЗпП України трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Положення ст. 52 Закону визначено, що трудових відносин застосовується право держави, у якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Трудова діяльність працівника оформлюється трудовим договором (контрактом), укладеним з роботодавцем згідно з трудовим законодавством сторони працевлаштування. Роботодавець реєструє укладені трудові договори в установах, визначених Уповноваженими органами.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для працевлаштування на визначений строк, приймаються на роботу на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданого в порядку, визначеному цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 42 Закону визначено, що підприємства, установи та організації мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на строк до одного року, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України.

Частиною 3 даної статті передбачено, що Порядок видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства і розмір плати за видачу дозволу, яка зараховується до бюджету Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття визначаються КМ України.

На момент укладення між сторонами трудового договору, а також оформлення відповідачем спеціального договору на використання праці іноземця, процедура видачі, продовження такого дозволу визначалася Порядком видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, затвердженого постановою КМ України від 27.05.2013 р. № 437 (далі - Порядок).

Згідно з п. 42 Порядку роботодавець після одержання дозволу протягом трьох робочих днів з моменту укладення з іноземцем чи особою без громадянства трудового договору (контракту) подає територіальному органові засвідчену роботодавцем його копію.

Частиною 2 ст. 21 КЗпП України закріплено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або фізичною особою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов?язується виконувати роботу, визначеною цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов?язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Положеннями ст. 22 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України - укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (п. 2 і 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам ст. 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому випадку вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв?язку із закінченням строку.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України.

У відповідності до роз`яснень, які викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9 при укладенні трудового договору на визначений строк останній встановлюється за погодженням сторін і може визначатися як конкретною датою, так і часом настання події.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову Приватної організації «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» , суд першої інстанції виходив з того, що трудовий договір від 31.08.2015 року строком дії з 01.09.2015 року по 15.08.2019 р., на який посилалася позивачка ОСОБА_2 , є нікчемним і підписаний помилково. Для іноземців передбачено іншу форму договору, в якому визначено строк його дії до закінчення строку дії дозволу на працевлаштування. У зв`язку з цим із ОСОБА_2 було підписано інший договір за відповідною формою. Наданий ОСОБА_2 договірне відповідає вимогам чинного законодавства. За висновком суду трудові відносини між Приватною організацією «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» та ОСОБА_2 регулюються договором, в якому передбачено строк дії - до закінчення строку дії дозволу на працевлаштування. Вказаний договір не містить пункту 9.2, яким передбачено здійснення працівнику одноразової виплати при розірванні договору з ініціативи роботодавця.

Висновки суду першої інстанції не спростовані доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_2 ..

Дія укладеного між Приватною організацією «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» і ОСОБА_2 трудового договору припинена на підставі п.2 ст.36 КЗпП України 31 травня 2017 року за закінченням з 01 червня 2017 року дії дозволу Київського міського центру зайнятості на застосування праці іноземця.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_2 та Приватною організацією «Загальноосвітній навчальний заклад «Міжнародна школа Глобус» був укладений трудовий договір строком дії до 15 серпня 2019 року, оскільки вказані доводи не відповідають матеріалам справи. Не ґрунтуються також на матеріалах справи доводи апелянта, що ОСОБА_2 працювала за безстроковим трудовим договором, а відтак її звільнення відбулося за ініціативи відповідача.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 ,залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.