Справа № 417/8125/19
Провадження № 2-о/417/99/19
РІШЕННЯ

Іменем україни

"27" червня 2019 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Дідоренко А.Е.

при секретарі Колеснік В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про встановлення факту родинних відносин, факту народження та постійного проживання,-

ВСТАНОВИВ :

06.03.2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, факту народження та постійного проживання, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Луганській області.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що він є громадянином Російської Федерації та з 2009 року перебуває на території України. З 27.09.2012 року був зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Управлінням Державної міграційної служби України у Луганській області заявнику видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 із продовженням строку перебування до 17 травня 2019 року.

ОСОБА_1 на даний час вирішив отримати дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції відповідно до п.3 ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію" як особі, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про громадянство України" на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України",

Заявник зазначає, що його дід з боку батька ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Попаснянського району Луганської області, постійно проживав на території, яка нині є територією України, а тому має законодавче право отримати вищезазначений дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції.

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Марківського районного відділу УДМС України у Луганській області з заявою про надання дозволу на імміграцію поза квотою імміграції як особі, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

20.10.2018 р. Марківський районний відділ УДМС України у Луганській області надав лист за № 4449.49-527/4449.49-18, в якому зазначив, що ОСОБА_1 необхідно підтвердити факт народження або проживання діда ОСОБА_2 відповідними документами встановленого зразка, а у разі відсутності таких документів юридичний факт народження або проживання особи необхідно встановити в судовому порядку.

Отже, заявник звернувся до суду з заявою в якій просив:

-встановити факт, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Іванівка Попаснянського району Луганської області, тобто до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України»;

-встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Іванівка Попаснянського району Луганської області постійно проживав в с.Кабичівка Марківського району Луганської області, тобто на території, що входила під час його постійного проживання до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР);

-встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Іванівка Попаснянського району Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дідом.

Представник заявника ОСОБА_3 та заявник ОСОБА_1 до судового розгляду справи надали заяви в яких доводи викладені в заяві підтримали у повному обсязі, прохали суд заяву задовольнити та розглянути справу без їх участі.

Представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Луганській області 18.04.2019 року через канцелярію суду надав пояснення стосовно заяви ОСОБА_1 в яких зазначили, що :

По переше, відповідно до ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визначаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Легалізація і апостиль не потрібні, якщо міжнародним договором передбачено скасування або спрощення цих процедур. Договір передбачає, що документи, які на території однієї з Договірних сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженим органом в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені офіційною печаткою, не вимагають на території іншої Договірної Сторони якого-небудь посвідчення (легалізації). Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 року. Представник вважає, що у відношенні таких документів потрібно лише їх нотаріально посвідчений переклад. Проте заявник додав до своєї заяви документи, які були видані уповноваженими органами Російської Федерації без нотаріально посвідченого перекладу, тому не можуть служити доказом та бути прийняті судом до уваги.

По друге, заявник посилаючись на заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , копії яких додані до його заяви від 06.03.2019, стверджує, що дід заявника ОСОБА_2 постійно проживав на території України, зокрема з жовтня 1941 року по грудень 1942 року в с.Кабичівка Марківського району Луганської області та працював водієм у місцевому колгоспі «Світанок». Заявник робить висновок, що його дід ОСОБА_2 не тільки народився на території України, а й постійно проживав та працював понад один рік. Представник вважає, що такий висновок ОСОБА_1 є помилковим та необгрунтованим, оскільки вимоги ст.1 Закону не мають жодного відношення до діда заявника ОСОБА_2 , оскільки він мав постійне місце проживання на території іншої держави Російської Федерації і не мав наміру проживати на території України протягом необмеженого строку, і його проживання у період з жовтня 1941 року по грудень 1942 року обумовлене лише виконанням службових обов`язків. Всі документи, копії яких додані до заяви ОСОБА_1 видані не на території України, підтверджують, що заявник та його родичі постійно проживали на території Російської Федерації, і не можуть підтверджувати факт постійного проживання на території України діда заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи вищевикладене представник просить відмовити заявнику ОСОБА_1 у задоволенні заяви (а.с.59-65).

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд, дослідивши заяву, наявні у суду матеріали, встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта РФ № НОМЕР_3 , виданого 25.02.2015 року строком до 25.02.2025 року (а.с.5).

З 16 грудня 2016 року строком до 17 травня 2017 року ОСОБА_1 має посвідку на тимчасове проживання в Україні, яку продовжено до 17.05.2019 року. 27.09.2012 року заявника зареєстровано в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 (а.с.6,7).

Факт встановлення родинних відносин ОСОБА_1 необхідно для отримання дозволу на імміграцію поза квотою імміграції відповідно до п.3 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» як особі, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України.

Зазначені правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано, крім Закону N 2235-ІІІ, також Указом Президента України від 27 березня 2001 р. N 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Попаснянського району Луганської області. Даний факт підтверджується наступними документами: свідоцтвом про укладення шлюбу (повторне) серії НОМЕР_4 від 02.08.1973 р., свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 (повторне) серії НОМЕР_5 від 18.09.2018 р., в яких зазначені його особисті дані про дату та місце народження. Згідно архівної довідки державної архівної служби ЛНР від 22.12.2018 р. № А-1309/1 в метричній книзі записів народжених в 1908 році і похрещених в Успенській церкві села Іванівка Попаснянського району Луганської області зареєстровано народження ОСОБА_6 . В графах метричної книги «Місяць і день народження» зазначено НОМЕР_6 , хрещений 3 серпня, по старому стилю, номер запису 42. Батьки: батько с. Іванівка Слов`яносербського повіту, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , мати ОСОБА_10 (а.с.13,16,17-19).

Отже, метричний запис про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Слов`яносербського повіту, Гірсько- ОСОБА_11 волості (нині у складі м. Гірське, Попаснянський район, Луганська область, згідно інформації Центрального державного історичного архіву України від 01.02.2018 р. № 02-308) повністю співпадає з його особистими даними зазначеними в його особистих документах.

Крім того, факт народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Попаснянського району Луганської області підтверджується заявою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідченої нотаріусом Воркутинського нотаріального округу Республіки Комі РФ від 11.01.2019 р., реєстр за № 11/68-н/11-2019-1-47. ОСОБА_13 вказана інформація відома особисто, так як вона з 14 років була падчеркою діда та спочатку дружиною старшого брата ОСОБА_14 , який трагічно загинув, а після його смерті стала дружиною ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6

Отже, суд вважає можливим встановити факт, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Іванівка Попаснянського району Луганської області, тобто до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

В частині позову, щодо встановлення родинних стосунків як діда та онука між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_15 , який доводиться батьком заявника, народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в п. Оттуз-Адир Карасуйського району Ошської області Киргизької РСР, що підтверджується листом з відділу ЗАГС Кара-Суйського району Ошської області Республіки Киргизстан в якому зазначено, що в актовому записі про народження його прізвище виправлене на підставі повідомлення про встановлення батьківства від 1973 року і значиться як ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Для підтвердження було вислано копію актового запису про народження ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ). Так, в актовому записі зазначено, що і відповідає дійсності, що ОСОБА_15 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в п. Оттуз-Адир Карасуйського району Ошської області Киргизької РСР. Первісно в актовому записі в графі «відомості про батьків» була зазначена лише його мати - ОСОБА_17 , так як в шлюбі вони не перебували. Після смерті його матері ОСОБА_17 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , його батько ОСОБА_2 визнав своє батьківство, що і підтверджується внесеними змінами до актового запису про народження батька на підставі повідомлення про встановлення батьківства від 28.08.1973 р., виданим Лабінським рай ЗАГС (а.с.11-12).

Факт того, що ОСОБА_2 був рідним батьком ОСОБА_15 , а відповідно ОСОБА_1 дідом також підтверджується заявою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідченої нотаріусом Воркутинського нотаріального округу Республіки Комі РФ від 11.01.2019 р., реєстр за № 11/68-н/11-2019-1-47. ОСОБА_13 вказана інформація відома особисто, так як вона з 14 років була падчеркою діда, а згодом була дружиною ОСОБА_15 (а.с.22-23).

Отже, судом встановлено факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Іванівка Папаснянського району Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є дідом заявника ОСОБА_1 .

Щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Іванівка Попаснянського району Луганської області в с. Кабичівка Марківського району Луганської області, тобто на території, що входила під час його постійного проживання до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно народився на території, яка стала територією України, але факт постійного проживання на території України не підтверджується документально.

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 з жовтня 1941 року по грудень 1942 року постійно проживав в с. Кабичівка Марківського району Луганської області та працював водієм у місцевому колгоспі «Світанок». Село Кабичівка Марківського району Луганської області на момент його проживання входило у склад Української Радянської Соціалістичної Республіки, яка нині є територією України.

Проте, ці обставини не можуть підтверджувати постійне проживання ОСОБА_2 , саме в селі Кабичівка Марківського району Луганської області, а можуть лише припускати тимчасовість його проживання.

Згідно інформації архівного відділу Марківської районної державної адміністрації Луганської області від 03.01.2019 р. № 1 під час Великої Вітчизняної війни з липня 1942 р. по січень 1943 року територія Марківського району була тимчасово окупована німецько-фашистськими загарбниками, архів свою діяльність припинив, а всі документи архіву під час окупації були знищені. Не збереглися і по господарські книги за 1941-1942 роки, про що свідчить довідка виконавчого комітету Кабичівської сільської ради від 02.01.2019 р. № 5/02-34 (а.с.27-28).

Статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», визначено, що постійне місце проживання місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або за договором (контрактом).

Заявник посилається на письмові заяви свідків: ОСОБА_4 , 1924 року народження, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , які вказують, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживав та працював водієм у місцевому колгоспі «Світанок» у с.Кабичівка Кабичівської сільської ради Марківського району Луганської області з жовтня 1941 року по грудень 1942 року в якому на той час працювали свідки (а.с.29-34).

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що в частині встановлення факту постійного проживання в с.Кабичівка Марківського району Луганської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно відмовити за необгрунтованістю та не доведеністю.

Керуючись ст.ст.13, 259, 263-265, 268, 319 ЦПК України, ЗУ «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 р. N 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», суд-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про встановлення факту родинних відносин, факту народження та постійного проживання - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 в селі Іванівка Попаснянського району Луганської області, тобто до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженець с.Іванівка Папаснанського району Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є дідом заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

В іншій частині заявлених вимог відмовити за необгрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Е. Дідоренко