Провадження №2/760/460/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представників позивача - Бобко О.Г., Небатова А.Є.

відповідача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки 16 408, 83 гр. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 1 794, 19 гр. інфляційних нарахувань та 508, 32 гр. річних.

Посилається в позові на те, що відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київмісьбуд» житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр» та прийнятий останнім на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01 жовтня 2012 року.

Відповідачці на підставі договору купівлі-продажу № 4202 від 08 липня 2010 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідачка, як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отриманні комунальні послуги, які надавалися їй безперебійно.

Згідно розрахунку заборгованості б/н від 25 липня 2018 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 30 червня 2018 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 16 408, 83 гр.

На момент звернення до суду заборгованість не сплачена та завдає збитків ТОВ «Перший український експертний центр», у зв`язку з чим відповідачці здійснюється нарахування інфляційних витрат в розмірі 1 794, 19 гр. та 3% річних у розмірі 508, 32 гр.

Підтвердженням того, що товариством дійсно надавалися житлово-комунальні послуги є копії Актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт, копії Договору № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15 листопада 2012 року, Договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01 жовтня 2012 року, копія Підрядного договору № 21/13 на технічне обслуговування обладнання систем ОДС (ДСС) від 01 серпня 2013 року, копія Договору № 47 від 01 жовтня 2012 року.

Враховуючи викладене, а також неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначаючи, що ТОВ «Перший український експертний центр» є неналежним позивачем в справі, оскільки доказів надання саме ним житлово-комунальних послуг матеріали справи не містять.

Договір, на підставі якого мали б надаватись житлово-комунальні послуги між нею та позивачем, укладений не був.

Вважає, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості та її детального розрахунку, з чого ця заборгованість складається та з якого періоду виникла.

Вказувала, що житлово-комунальні послуги надавалися їй не в повному обсязі.

Протягом 2015 року вона самостійно розраховувала плату наданих їй послуг, а тому протягом цього року в неї виникла заборгованість.

Крім того, в жовтні 2015 року позивачем була нарахована сума за централізоване опалення в розмірі 1245, 42 гр., хоча нею були встановлені лічильники, тому вона зазначену суму не сплатила.

Протягом опалювального сезону за 2016-2017 роки їй нараховувалась завищена сума до сплати за послуги опалення, в тому числі і за місця загального користування.

Враховуючи викладене, просить у позові відмовити.

Скориставшись своїм правом, представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначав, що оспорювана відповідачкою сума нараховується у відповідності до Закону України по житлово-комунальні послуги» та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 982 від 11 жовтня 2016 року та Розпорядження № 386 від 03 квітня 2017 року «Про внесення змін до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо».

Відповідачка зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги, оскільки вона фактично користувалася ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Вказує що відповідачці безперебійно надавалися житлово-комунальні послуги, доказів зворотного відповідачкою надано не було.

Тарифи ж на послуги розраховуються по окремо взятому будинку залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869.

Також зазначає, що в будинку встановлений загальнобудинковий лічильник, нарахування проводиться згідно фактичного спожитому за звітний період (місяць).

Розрахунок теплоспоживання проводиться згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 315 від 22 листопада 2018 року «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг».

Обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається на підставі показань приладів-розподілювачів теплової енергії у разі оснащення ними 100 % місць загального користування та допоміжних приміщень.

Якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається як різниця між обсягом теплової енергії, визначеної на підставі показань вузла комерційного обліку, та сумарним обсягом спожитої теплової енергії за показаннями вузлів розподільного обліку, а також з врахуванням обсягу витрат теплової енергії на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Працівниками ТОВ «Перший український експертний центр» постійно проводиться регулювання температури в місцях загального користування, яка згідно санітарних норм повинна бути не нижче 16 градусів.

Нарахування за опалення проводяться тільки протягом опалювального періоду.

Для можливості проведення розрахунку кількості тепла, спожитого на опалення місць загального користування багатоквартирного житлового будинку використовуються вихідні дані, які вносяться до розрахунку тепла по квартирних тепло лічильниках у будинку АДРЕСА_1 за кожен місяць окремо протягом опалювального періоду.

У зв`язку з викладеним, просить задовольнити позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідачка на підставі договору купівлі - продажу від 08 липня 2010 року є власником квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Правління ПАТ «ХК «Київмісьбуд» житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр» та прийнятий останнім на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01 жовтня 2012 року.

/ а.с. 11 - 12; 17 - 25 /

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов`язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку АДРЕСА_2 перейшли до ТОВ «Перший український експертний центр».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" /в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин/ житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Таким чином, відповідачка була та є споживачем житлово-комунальних послуг.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 19 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Як зазначено вище, позивач є виконавцем і виробником послуг (за переліком, визначеним постановою КМУ № 869 від 01 червня 2011 року), а відповідачка -споживачем даних послуг.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15.

Відповідачка в судовому засіданні не спростовувала факт отримання рахунків на оплату, однак заперечувала право позивача збирати кошти за надані послуги, а також факт надання послуг у повному обсязі.

В той же час, з розрахунку позивача вбачається, що заборгованість відповідачки за надані житлово-комунальні послуги з листопада 2015 року станом на червень 2018 року становить 16 408, 83 гр.

/ а.с. 8 - 9 /

Факт надання позивачем комунальних послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: копією Договору № 47 від 01 жовтня 2012 року, Актами здачі-прийняття робіт № ОУ-00001 від січня 2018 року, № ОУ-00026 від лютого 2018 року, № ОУ-00045 від березня 2018 року, № ОУ-00067 від квітня 2018 року, № ОУ-00085 від травня 2018 року, № ОУ-00038 від березня 2017 року, № ОУ-00077 від травня 2017 року, № ОУ-00110 від червня 2017 року, № ОУ-00134 від липня 2017 року, № ОУ-00148 від серпня 2017 року, № ОУ-00001 від січня 2016 року, № ОУ-00014 від лютого 2016 року, № ОУ-00069 від липня 2016 року, № ОУ-00080 від серпня 2016 року, № ОУ-00114 від жовтня 2016 року, копією Підрядного договору № 21/13 на технічне обслуговування обладнання систем ОДС (ДСС) від 01 серпня 2013 року, Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 400 від 28 лютого 2018 року, № 815 від 31 березня 2018 року, № 1196 від 30 квітня 2018 року, № 7104 від 31 травня 2018 року, № 943 від 31 березня 2017 року, № 1314 від 30 квітня 2017 року, № 2014 від 30 червня 2017 року, № 2718 від 31 серпня 2017 року, № 186 від 31 січня 2016 року, № 572 від 29 лютого 2016 року, №2140 від 31 липня 2016 року, № 2849 від 30 вересня 2016 року, № 3195 від 31 жовтня 2016 року, копією Договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01 жовтня 2012 року, Актами надання послуг № 888 від 31 січня 2018 року, № 1789 від 28 лютого 2018 року, № 2664 від 31 березня 2018 року, № 3630 від 30 квітня 2018 року, № 4560 від 31 травня 2018 року, № 5540 від 30 червня 2018 року, № 1959 від 31 березня 2017 року, № 2798 від 30 квітня 2017 року, № 3839 від 31 травня 2017 року, № 4682 від 30 червня 2017 року, № 5532 від 31 липня 2017 року, № 6387 від 31 серпня 2017 року, № 1304 від 29 лютого 2016 року, № 5640 від 31 серпня 2016 року, № 6382 від 30 вересня 2016 року, № 7121 від 31 жовтня 2016 року, копією Договору № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15 листопада 2012 року, Актами приймання наданих послуг б/н за період з січня 2016 року по червень 2018 рік, копією Договору постачання природного газу № 1027/16-ТЕ-41 від 21 грудня 2015 року зі змінами та доповненнями, копією Договору постачання природного газу № 1558/1617-ТЕ-41 від 14 вересня 2016 року, копією Договору постачання природного газу № 2083/1718-ТЕ-41 від 11 вересня 2017 року зі змінами та доповненнями, копією Договору розподілу природного газу № 211634, копією заяви-приєднанням до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), розрахунками тепла по квартирних тепло лічильниках в будинку м. Київ, пр- т Валерія Лобановського, 6-Д за період з лютого 2017 року по березень 2018 року.

/ т.1, а.с. 27 - 184, 248 - 250 ; т.2, 1 - 44, 49 - 72 /

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з викладеного вище, заборгованості за надані послуги, відмову відповідачки від її добровільної плати, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З приведеного позивачем розрахунку, наданого до суду та перевіреного судом, вбачається, що розмір інфляційних втрат складає 1 794, 19 гр. та 508, 32 гр. річних.

Розрахунку інфляційних втрат та річних, наданого позивачем, відповідачка в судовому засіданні не спростовувала.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки у судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків.

За змістом ч.1 ст.77, ч.1 ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В ч.1 ст.80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачка, заперечуючи право позивача вимагати стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а також надання цих послуг у неповному обсязі, доказів, які б відповідали вимогам ст. ст. 76-79 ЦПК України, в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача та його права вимагати сплати заборгованості за надані послуги, суду не надала.

Будь-яких клопотань перед судом у порядку ст. ст. 84 та 116 ЦПК України з метою витребування чи забезпечення доказів в обґрунтування заперечень проти позову відповідачка перед судом не заявляла.

Відповідно до ч.2,3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

На виконання вимог даної норми закону судом неодноразово в справі оголошувалася перерва з метою врегулювання сторонами суми боргу, її походження та взаємної звірки.

Після оголошеної в справі перерви відповідачка в судове засідання не з`явилася. За повідомленням представника позивача остання погодилася сплатити заборговану суму.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Надані представником позивача докази свого права на стягнення заборгованості відповідають вимогам ст. ст. 76 - 79 ЦПК України щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, і які дають суду підстави для висновків, викладених вище, щодо обов`язку відповідачки перед позивачем.

За таких обставин твердження відповідачки в цій частині не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 762, 00 гр.

Керуючись ст. ст.15, 16, 322, 525, 526, 625-629 ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Перший український експертний центр» / 04060 м.Київ вул.М.Берлінського, 15, / 16 408, 83 гр. заборгованості за житлово-комунальні послуги. 1 794, 19 гр. інфляційних втрат, 508, 32 гр. річних та 1 762, 00 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 червня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва