пр. № 4-с/759/117/19
ун. № 759/7745/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Горбенко Н.О., при секретарі судових засідань Радченко A.A., розглянувши скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Миронова Дмитра Андрійовича про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні №57090942,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Миронова Дмитра Андрійовича про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні № 57090942.

Скаргу обґрунтовано тим, що 31.08.2018 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Мироновим Д.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57090942 за заявою ОСОБА_2 , про примусове виконання виконавчого листа № 2-1843-1/04, виданого Святошинським районним судом міста Києва 16.02.2007, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3., АДРЕСА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи з 07.05.2004 року і до досягнення дитиною повноліття. 27.03.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Мироновим Д.А. було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57090942, оскільки встановлено, що боржником не надано підтвердження щодо виконання виконавчого документа.

Боржник зазначає, що постанова про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні № 57090942 є безпідставно прийнятою, протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Мироновим Д.А. були внесені до постанови завідомо неправдиві відомості стосовно відсутності підтверджень щодо виконання виконавчого документа. Зазначає, що ним було подано до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва заяву про закриття виконавчого провадження, до якої було додано копії чеків про сплату на користь ОСОБА_2 грошових коштів на виконання рішення суду по сплаті аліментів. Також вважає, що в заяві стягувача ОСОБА_2 від 22.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження відсутні відомості щодо періоду часу, за який існує борг по сплаті аліментів за виконавчим документом № 2-1843-1/04 від 16.02.2007 року. Вважає, що в матеріалах виконавчого провадження не відображено інформації про сплату ним аліментів.

Скаржник ОСОБА_1 до початку розгляду скарги по суті надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 , надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти скарги ОСОБА_1 заперечує, мотивуючи тим, що додані ОСОБА_1 до матеріалів справи копії чеків про сплату аліментів є за 2017 рік, у 2018 році він перерахував їй на утримання доньки ОСОБА_3 у березні 1085 грн., у квітні - 492 грн., у травні - 691 грн., у липні - 477 грн., у 2014 році перераховано 1141 грн. 96 коп., у 2015 році - 648 грн. 98 коп. Зазначає, що боржник у 2014-2015рр. не сплачував аліменти у повному обсязі.

Представник Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до частини другої ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги не перешкоджає її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження № 57090942 встановив наступне.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 02.07.2004 року було ухвалено стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь стягувана ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 07.05.2004 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі даного рішення суду було видано виконавчий лист №2-1843-1 від 02.07.2004 року.

26.08.2004 року зазначений виконавчий лист було подано до виконання до відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі міста Києва за місцем роботи боржника - ПП "Авангард-Київ" (м. Київ, вул. Пожарського, 6).

Ухвалою Святошинського районного суду від 16.02.2007 року за заявою відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі м. Києва було видано дублікат виконавчого листа № 2-1843-1/04, оскільки оригінал було втрачено при пересилці.

Ухвалою Святошинського районного суду від 19.05.2014 про відмову у видачі дубліката виконавчого листа встановлено, що оригінал виконавчого листа № 2-1843-1/04 на час вирішення відповідної заяви стягувача знаходився на виконанні у відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві за місцем реєстрації ПП "Авангард-Київ", директором якого є боржник. Крім того судом зазначено, що, оскільки оригінал виконавчого листа знаходиться на виконанні в органах державної виконавчої служби, то заява стягувача про видачу дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню.

Як вбачається з копії виконавчого листа № 2-1843-1/04 від 16.02.2007р., станом на 01.12.2013р. сума заборгованості з аліментів складала 78 779,48 гривень.

В заяві від 12.04.2017 року до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про повернення виконавчого листа № 2-1843-1/04 від 16.02.2007р. стягувач ОСОБА_2 зазначила, що аліменти отримує своєчасно та в повному обсязі.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва виконавчий лист № 2-1843-1/04 від 16.02.2007р. повернуто стягувану на підставі його заяви від 12.04.2017 року.

В заяві від 22.08.2018 року до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про відкриття виконавчого провадження стягувач ОСОБА_2 стверджує, що з 2017 року аліменти від боржника не отримує.

31.08.2018 постановою відкрито виконавче провадження ВП №57090942 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян,починаючи з 07.05.2004 року і до досягнення дитиною повноліття.

9.10.2018року ОСОБА_1 подано до суду скаргу про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Миронова Дмитра Андрійовича про відкриття провадження ВП № 57090942.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12.11.2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Миронова Дмитра Андрійовича про відкриття провадження ВП № 57090942.

13.03.2019року боржником ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві подано заяву, в якій він просить прийняти постанову про закриття виконавчого провадження № 57090942, оскільки його дочка ОСОБА_4 з 09.11.2018 року є повнолітньою особою. Також зазначив, що його обов`язок щодо сплати ним аліментів на утримання дитини повністю виконано, та на підтвердження цієї обставини додав до заяви копії чеків про сплату аліментів.

27.03.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Мироновим Д.А. було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57090942, оскільки встановлено, що боржником не надано підтвердження щодо виконання виконавчого документа.

Досліджуючи вказані обставини справи та, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів відповідно до статті 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами першою, другою та четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону та, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

13.03.2019 року боржником ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві подано заяву, в якій він просить прийняти постанову про закриття виконавчого провадження № 57090942, оскільки його дочка ОСОБА_4 з 09.11.2018 року є повнолітньою особою. Також зазначив, що його обов`язок щодо сплати ним аліментів на утримання дитини повністю виконано. На підтвердження цієї обставини додав до заяви копії чеків про сплату аліментів, а саме: дублікати чеків:

-від 03.03.2017 року, номер квитанції 0792-7160-6830-0912, сума платежу 1990 грн. 00

коп.,

-від 27.04.2017 року, номер квитанції 0847-6788-4451-0332, сума платежу - 2985 грн.00

коп.,

-від 26.05.2017 року, номер квитанції 0876-7111-4513-0085, сума платежу - 3980 грн. 00 коп.,

Згідно довідки Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про розрахунок заборгованості по аліментам від 18.03.2019 року розмір заборгованості по аліментам становить 13 755,00 грн., також зазначено,що квитанції про сплату аліментів боржником не надавалися.

27.03.2019 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Мироновим Д.А. було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57090942, оскільки встановлено, що боржником не надано підтвердження щодо виконання виконавчого документа.

03.05.2019 року до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва стягувачем ОСОБА_2 подано заяву, в якій вона заперечує проти подання боржником ОСОБА_1 скарги на постанову про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні № 57090942 і зазначає, що у 2014 році боржник сплатив на її користь аліментів на суму 1141 грн. 96 коп., у 2015 році - 648 грн. 98 коп, у 2018 році - у березні - 1085 грн., у квітні - 492 грн., у травні - 691 грн., у липні - 477 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що вона відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, обгрунтована, в ній зазначено всі необхідні реквізити. Постанова винесена посадовою особою в межах її повноважень. Державним виконавцем були вчинені дійові заходи по збиранню інформації щодо наявного у боржника майна і дана мета повністю узгоджується з суттю виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду. Накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 , який не виконав в повній мірі рішення суду добровільно, відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, вимогам ЦПК України щодо остаточності і обов`язковості судового рішення та необхідності його виконання. Тому такі дії державного виконавця є законними, правомірними, і розглядаються судом як своєчасні.

Послання скаржника на незаконне накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 не обґрунтовані вимогами закону та не підтверджені доказами. Законом надано право державному виконавцю накладати арешт на майно боржника фактично після відкриття виконавчого провадження, і терміновість таких дій відповідає меті інституту примусового виконання рішення суду. Накладення арешту на майно боржника не є порушенням закону, тим більше враховуючи, що державним виконавцем були вжиті дійові заходи щодо збирання такої інформації у законний спосіб. Не виявлено порушень заборон та обмежень щодо арешту майна, - такого заявник не довів.

В цілому постанова є законною, дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, є правомірними. При цьому суд також враховує, що оскаржуваною постановою не порушено законні інтереси скаржника, які мають бути направлені на своєчасне виконання судового рішення.

Таким чином, скаржником не доведено порушення його прав як боржника у даному виконавчому провадженні, не встановлено протиправності чи незаконності в діях державного виконавця, скарга є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

Скаржник просить скасувати постанову державного виконавця про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні ВП № 57090942 як протиправну. Разом з тим, при наведених вище обставинах, розглядаючи скаргу лише в межах заявлених вимог і обґрунтувань, суд не вбачає підстав для скасування вказаної постанови. При цьому суд також враховує, що рішення суду набрало законної сили та підлягає виконанню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні ВП № 57090942 є правомірною, державний виконавець, приймаючи спірну постанову діяв згідно із законом, з метою реалізації права стягувача, на виконання рішення суду, а скарга необгрунтована та задоволенню не підлягає.

Аргументи боржника, що викладені у скарзі щодо підтримки своїх доводів не беруться судом до уваги, оскільки державний виконавець під час винесення спірної постанови діяв в межах повноважень, наданих йому законом, на підставі заяви стягувача, яка, в свою чергу, реалізувала своє право звернення до органу державної виконавчої служби з приводу примусового виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2,10, 11,12, 13, 259, 260, 447, 450, 451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Миронова Дмитра Андрійовича про арешт майна боржника від 27.03.2019 року у виконавчому провадженні № 57090942.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 19.07.2019 року.

Суддя: Н.О. Горбенко