КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/7209/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8217/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Російської Федерації про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої внаслідок збройної агресії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Радзівіл А.Г.,-

встановила:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати зазначену ухвалу суду та задовольнити заяву.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримали.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників заявників, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості поданої заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної та майнової шкоди.

Просили стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 156 669,01 грн, що є еквівалентом 35 000,00 Євро, майнову шкоду в розмірі 422 219,66 грн, що є еквівалентом 12 776,07 Євро; на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 156 669,01 грн, що є еквівалентом 35 000,00 Євро, майнову шкоду в розмірі 106 666,50 грн., що є еквівалентом 3 227,65 Євро; на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1 156 669,01 грн, що є еквівалентом 35 000,00 Євро; на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1 156 669,01 грн, що є еквівалентом 35 000,00 Євро.

У заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету міністрів України, та компанією «TheLaw Debenture TrustCorporation p.l.c» у розмірі 5 155 562,20 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову складає 156 003,73 Євро; заборони будь-яким суб`єктам права вчиняти будь-які дії, спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб`єктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим суб`єктам публічного права, фізичним особам, юридичним особам); зупинення здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету міністрів України, та компанією «TheLaw Debenture TrustCorporation p.l.c» у розмірі 5 155 562,20 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову складає 156 003,73 Євро; заборони Кабінету міністрів України, Міністерству фінансів України, Національному банку України, Державному казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов`язані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією у розмірі 5 155 562,00 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову складає 156 003,73 Євро.

Заява обґрунтована необхідністю накладення арешту на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року, оскільки за рахунок цього майна може бути виконане рішення суду у разі його задоволення.

Крім того заявником зазначено, що у Високому Суді Відділення Королівської Лави м. Лондон розглядається питання про повернення державою Україною державі Російській Федерації коштів, а відтак рішення Високого Суду про таке повернення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також заявники зазначили, що внесення 04 грудня 2015 року поправок Державною Думою Російської Федерації до Федерального конституційного закону «Про конституційний суд Російської Федерації» від 21 липня 1994 року № 1-ФКЗ, також може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Подана заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована. У заяві не зазначено як саме забезпечення позову у спосіб, визначений позивачами, може забезпечити виконання рішення суду, у разі задоволення позову, та ефективний захист їх прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ст.ст. 13, 264 ЦПК України судом не досліджені доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, колегія суддів відхиляє, оскільки суд повно та всебічно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував обставин, які свідчать про реальність загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, колегія суддів не приймає, оскільки позивачі не обґрунтували, яким чином запропонований ними вид забезпечення позову стане гарантією виконання майбутнього судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відмовляючи у задоволенні заяви, суд фактично позбавив позивачів права на ефективний спосіб захисту, колегія суддів відхиляє через безпідставність таких тверджень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 09 квітня 2019 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 червня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко