ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 червня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4991/19

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/843/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 травня 2019 року за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування (суддя Коверзнев В.О.), ухвалене о 15 год. 15 хв. у м.Чернігів, повний текст ухвали складено 08 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір дарування №3165 від 27.05.2002 року, укладений ОСОБА_4 Позов мотивований тим, що ОСОБА_4 є одним із відповідачів за позовом ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. За доводами позивача, відповідач переоформив право власності на свій будинок АДРЕСА_1 на своїх сина і дочку - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , хоча продовжує проживати в цьому будинку. Тобто, ОСОБА_1 вказував, що договір дарування укладений без наміру створити юридичні наслідки та є удаваним.

За заявою ОСОБА_1 ухвалою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 жовтня 2003 року накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 лютого 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 14 травня 2008 року, в задоволенні позову відмовлено.

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що вона позбавлена можливості розпорядження своєю власністю.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 травня 2019 року заяву задоволено; скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.10.2003 року по цивільній справі № 2-6155/03 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, в частині накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу суду. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що про накладення арешту позивачу не було відомо, як і про розгляд справи, який відбувся 8 травня 2019 року.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, на забезпечення якого було накладено арешт на спірний будинок, підстави для залишення в силі заходів забезпечення позову у вигляді накладеного судом арешту на даний час відсутні. Наявність арешту позбавляє власників будинку можливості розпоряджатися своєю власністю, що є порушенням положень ст.321 ЦК України.

Доводи позивача, що йому не було відомо про накладений арешт і про розгляд заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, не впливають на правильність висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18).

Отже, оскільки ОСОБА_1 не наведено достатньо обґрунтованих підстав для скасування правильного по суті судового рішення, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, а оскаржуваної ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: