У Х В А Л А

20 червня 2019 року м.Лисичанськ

Лисичанській міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.

за участі

секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

представника стягувача ОСОБА_1 І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську скаргу корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» про визнання неправомірними дій державного виконавця та про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи компанія «Річком Лімітед» (Reachcom Limited), публічне акціонерне товариство «»Алчевський металургійний комбінат», головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта Іван Миколайович, -

У С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ Іванюти І.М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 58426783 від 20.02.2019, визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 58426783 від 20.02.2019.

В обґрунтування скарги зазначив, що 20.02.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮУ Іванютою І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58426783 про примусове виконання виконавчого листа № 415/2376/15-ц. Заявник вважає неправомірними дії виконавця, оскільки в оскаржуваній постанові не зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору, дані щодо адреси боржника та стягувача у постанові про відкриття виконавчого провадження не відповідають даним, які вказані у виконавчому документі, постанова про відкриття виконавчого провадження не надіслана на адресу корпорації «ІСД», зазначена у виконавчому листі, у зв`язку з чим просив скасувати оскаржувану постанову.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник стягувача Компанії «Річком Лімітед» (Reachcom Limited) в судовому засіданні заперечував проти доводів скарги, зазначив про відсутність правових підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 лютого 2019 року. Вважає, що державним виконавцем було вжито належних заходів для виконання рішення суду.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» та головний державний виконавець Іванюта І.М. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши доводи представника стягувача, дослідивши письмові матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 9 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства, зокрема, є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Боржник зобов`язаний, зокрема, за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України (ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 1.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 передбачено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Арбітражного регламенту Лондонського міжнародного арбітражу (London Court of International Arbitration) було розглянуто справу № 111798 за позовом компанії «Річком Лімітед» (Reachcom Limited) до Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» та публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, в якості солідарних боржників, про стягнення простроченої заборгованості за Угодою про кредитну лінію від 16 вересня 2005 року. Остаточним Арбітражним рішенням Лондонського міжнародного арбітражу від 30 квітня 2012 року було постановлено стягнути з боржника та публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, в якості солідарних боржників, на користь стягувана заборгованість в сумі 47 900 000 доларів СІЛА; 9 354 792,90 доларів США нарахованих процентів; 5 991,04 фунтів стерлінгів в рахунок арбітражних витрат стягувача; та 271 498,87 фунтів стерлінгів в рахунок юридичних видатків, витрат і виплат стягувача.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 17 серпня 2017 року у справі № 415/2376/15-ц було визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України вказаного рішення Лондонського міжнародного арбітражу від 30 квітня 2012 року.

Зазначена ухвала Лисичанського міського суду Луганської області від 17 серпня 2017 року була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 10 листопада 2017 року та постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 травня 2019 р.

20 лютого 2019 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 415/2376/15-ц виданого 28.12.2017 Лисичанським міським судом /а.с.5-6/.

І. Щодо доводів скаржника стосовно відсутності зазначення даних про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до абз. 4 п. 8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

20.02.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. винесено постанову про стягнення з Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» виконавчого збору в розмірі 147329293,74 грн.

З огляду на викладене, доводи скаржника щодо не зазначення даних про стягнення з боржника виконавчого збору не заслуговують на увагу, оскільки вказане спростовується вищевказаною копією постанови про стягнення виконавчого збору від 20.02.2019, яка прийнята державним виконавцем відповідно до вимог діючого законодавства.

ІІ. Щодо відмінності зазначення адреси боржника та стягувача у постанові про відкриття виконавчого провадження даним, які вказані у виконавчому документі.

Суд вважає вказані доводи скаржника щодо відмінності адрес зазначених у виконавчому документі та постанові про відкриття виконавчого провадження незначним та такими що не впливають на виконання рішення суду, а відтак не заслуговують на увагу.

Окрім того, боржником зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження адреса вказувалася у заяві до органів ДВС у виконавчому провадженні, яке було об`єднано з провадження, скарга на постанову про відкриття якого розглядається.

ІІІ. Щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження не на адресу Корпорації «ІСД».

Як вбачається з наданих суду документів, копію оскаржуваної постанови було направлено державним виконавцем на адресу адвоката боржника Бєлах С.С., який діє на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 26 грудня 2018 року. Доказів розірвання вказаного договору не надано.

Тому підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження немає, оскільки державним виконавцем вжито належних заходів для виконання судового рішення та вручення постанови належному представнику.

20 березня 2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив про наступне (справа № 910/25711/13).

У рішенні у справі "Янголенко проти України", no. 14077/05 від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі "Савіцький проти України", № 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Відтак, розглядаючи скарги на дії судових виконавців, суди повинні давати обґрунтований аналіз обставин порушення виконавчого провадження, визначати значущість помилок чи недоліків, допущених судовим виконавцем в контексті того, щоб не допустити без виконання остаточних та значущих судових рішень на шкоду однієї з сторін виконавчого провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

На підставі вищевикладеного суд, дійшов висновку, що державним виконавцем при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 лютого 2018 р. не було допущено грубих порушень.

У зв`язку з тим, що у задоволенні скарги відмолено, суд покладає судовий збір на скаржника у відповідності до вимоги ст. 452 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 353, 447-453 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» про визнання неправомірними дій державного виконавця та про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи компанія «Річком Лімітед» (Reachcom Limited), публічне акціонерне товариство «»Алчевський металургійний комбінат», головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта Іван Миколайович залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня виготовлення повного тексту ухвали 25 червня 2019 р..

Суддя