Провадження № 22-ц/801/1370/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 рокуСправа № 127/14719/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Огородник В. О.

учасники справи:

позивач(особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Максименко Любов Антонівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Воробйова В. В. у м. Вінниця, дата складення повного тексту судового рішення 15 квітня 2019 року,-

в с т а н о в и в:

14 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Максименко Л. А., про усунення від права на спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 54 років помер її син ОСОБА_4 . Окрім неї спадкоємцями першої черги після його смерті є два сини, народжені від різних шлюбів, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак позивач вважає, що сини спадкодавця мають бути усунуті від спадкування, так як покійний ОСОБА_4 почав хворіти ще з 2002 року, у нього відказували ноги, важко було ходити. Він неодноразово лікувався, однак догляд отримував лише від своєї сестри ОСОБА_5 та від позивачки. Хвороба потребувала значних витрат. Вона зверталася до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за допомогою, однак вони не допомагали і дуже рідко відвідували чи дзвонили батьку. Коли ОСОБА_4 помер, сини не приїхали на похорон і вона та сестра покійного його хоронили і несли усі витрати, пов`язані з цим.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не було надано належних, допустимих та безспірних доказів ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання та потреби спадкодавця в отриманні допомоги саме від відповідачів. Той факт, що відповідачі тривалий час не спілкувалися з батьком, не свідчить про їх умисне ухилення від надання допомоги.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_1 і 27 травня 2019 року подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позову, позивач зазначає, що суд першої інстанції лав невірну оцінку обставинам по справі.

05 липня 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що доводи, наведені ОСОБА_6 не відповідають дійсності та просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 , впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив, натомість 18.07 2019 року через канцелярію суду представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Вдовиченко М. І. було подано відзив поза межами строку, встановленого апеляційним судом та без надання доказів направлення іншим учасникам справи.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Покоєвич А. О. подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав. Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Вдовиченко М. І. та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Байдак В. Г. заперечили проти поданої апеляційної скарги. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Максименко Л. А. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено такі обставини:

-ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нападівка Липовецького району Вінницької області помер ОСОБА_4 (копія свідоцтва про смерть на а.с.13, т.1);

-Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка , кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нападівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 ( а.с. 51, т.1) та земельна ділянка, площею 0,0961 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 (а.с. 53, т.1), а також майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Трудівник» с. Нападівка Липовецького району Вінницької області в розмірі 2246,00 грн. або 0,10 відсотків, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (а.с. 52, т.1) ;

-позивач ОСОБА_1 приходилась матір`ю померлому ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 226?т.1)

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приходився сином померлому ОСОБА_4 (а. с. 203, т.1)

-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приходився сином померлому ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 132, т.1);

-З матеріалів спадкової справи № 54/2017, заведеної після смерті ОСОБА_4 , судом встановлено, що ОСОБА_1 - 08.11.2017 року, ОСОБА_3 - 23.11.2017 року та ОСОБА_2 - 08.12.2017 року звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а. с. 224, 231, 234, т.1);

-ОСОБА_4 за своє життя заповіту не залишив, а відтак, спадкування здійснюється

за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 223-242, т.1)

-Спадкодавець ОСОБА_4 з 2003 року неодноразово знаходився на лікуванні в клініці нервових хвороб ім. Ющенка, а саме:

-з 24.09.2003 року по 14.10.2003 року з діагнозом вторинна вегето-сенсорна полінейропатія з переважним враженням нижніх кінцівок, помірний больовий синдром, сенсорна атаксія з помірним порушенням функції ходи, як встановлено з виписки з історії хвороби (Т. 1 а.с. 17);

-27.02.2004 року до 09.03.2004 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом дистальна полінейропатія верхніх та нижніх кінцівок, вегето-сенсорні розлади, помірний больовий синдром, сенсорна атаксія з порушенням функції ходьби (Т.1 а.с. 18). Також в 2005 році ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в клініці нервових хвороб ім. Ющенка з діагнозом вторинна вегето-сенсорна полінейропатія, з переважним ураженням нижніх кінцівок, переважно ступнів з неможливістю самостійної ходи, згинальна контрактура пальців ступенів, трофічні виразки І-х пальців ступні. Хворий потребує сторонньої допомоги. (Т. 1 а.с. 191);

-В 2004 році ОСОБА_4 з діагнозом вторинна вегето-сенсорна полінейропатія неуточненого генезу з ураженням нижніх кінцівок, сенситивна атаксія була присвоєна 3 група інвалідності (Т.1 а.с. 19)

-В 2006 році ОСОБА_4 було встановлено І групу інвалідності з розміром пенсії 360,11 грн., що підтверджується посвідченням, виданим 03.02.2006 року (Т.1 а.с. 8) та довідкою МСЕК (Т.1 а.с. 20). У виписці із акту огляду МСЕК від 31.10.2006 року зазначено, що ОСОБА_4 потребує постійної сторонньої допомоги та дату чергового переогляду - "жовтень 2007 року" (Т. 1 а.с. 192);

Факт хвороби спадкодавця ніким із учасників справи не заперечується.

-Спадкоємець відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 2000 році закінчив загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №1 імені А.С. Макаренка м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, а в 2003 році - Гніванське професійно-технічне училище №12 та здобув професію бухгалтера, що підтверджується свідоцтвом про базову загальну середню освіту та атестат про повну загальну середню освіту (Т.1 а.с. 246-248), у 2008 році закінчив Вінницький інститут економіки Тернопільського національного економічного університету (денна форма навчання) і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Облік і аудит», про що свідчить диплом спеціаліста (Т.1 а.с. 251);

-Шлюб між батьками ОСОБА_3 було розірвано 10.11.1989 року (а.с. 11, т.1), з того часу вони проживали за різними адресами;

-Відповідно до виписки із медичної карти від 01.09.2003 року ОСОБА_3 , 1985 року народження, учню кооперативного коледжу було поставлено діагноз - міопія високого ступеню обох очей з астигматизмом, анізометропія (Т.1 а.с. 214), в зв`язку з чим він був знятий з обліку військовозобов`язаних що підтверджується тимчасовим посвідченням № 021006 від 29.09.2003 року (Т.1 а.с. 217);

-з лютого 2010 року ОСОБА_3 виїхав на роботу за кордон і до цього часу не повертався в Україну (Т.1 а.с. 204-213),

-11.07.2017 року ОСОБА_3 був прооперований в Італії (а.с. 216, т.1)

-Спадкоємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом з дитинства та з 23 листопада 2011 року призначена пенсія у зв`язку з інвалідністю з дитинства ІІ групи, а з 07 лютого 2017 року призначена пенсія у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 (а. с. 15, т.1) та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 582168( а. с. 134, т.1)

-Розмір доходу ОСОБА_2 , підтверджується довідками Управління ПФУ в місті Вінниці, з яких вбачається, що за 2014 рік розмір соціальної пенсії відповідача становив 11 388,00 грн., за 2015 рік - 115 13,00 грн., за 2016-2018 роки - 45 329,00 грн. (а.с. 136, 137, 138-139, т.1);

-У 2016 році ОСОБА_2 закінчив Вінницький національний технічний університет та здобув ступінь бакалавра за напрямом підговори «Управління інформаційною безпекою», що підтверджується дипломом бакалавра (а.с. 142, т.1), а в 2018 році ОСОБА_2 отримав диплом магістра за спеціальністю «Кібербезпека» (а.с. 143, т.1).

-Шлюб між батьками ОСОБА_2 було розірвано 27.12.1999 року (а.с.12, т.1), з того часу вони проживали за різними адресами;

-З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2998 вбачається, що ОСОБА_2 був госпіталізований 29.10.2018 року по 09.11.2018 року в лікарню з діагнозом цукровий діабет 1 типу, важка форма, стадія декомпенсації; діабетична макулопатія, суха форма; початкова ускладнена катаракта обох очей; діабетична дистальна сенсорна полінейропатія ніг, явна стадія; діабетична енцефалопатія І ст.; короткозорість середнього ступеня обох очей; СКД; кісти лівої нирки тощо (а. с. 135, т.1).

Між сторонами виник спір з приводу усунення від права на спадкування (стаття 1224 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач та відповідачі належать до першої черги спадкоємців та з урахуванням того, що вони вчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, вони всі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Верховний Суд України у п. 6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 роз`яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини та для задоволення позову про усунення від права на спадщину слід встановити наявність одночасно трьох складових:

- факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво;

- потребу спадкодавця в допомозі особи, про усунення від спадкування якої йдеться;

- факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року звертає увагу судів також на те, що для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, проаналізувавши надану медичну документацію та інформацію про навчання, доходи відповідачів, дійшов вірного висновку, що відповідачі ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 не мали самостійного заробітку або доходів у зв`язку з їх навчанням на денній формі, а також обидва мають захворювання, які потребують постійного лікування. Тому вони не мали можливості часто навідувати свого батька ОСОБА_4 , який проживав у с. Нападівка та не мали фізичної і матеріальної змоги надавати будь-яку допомогу спадкодавцеві.

Суд вірно зазначив, що по справі не було надано та здобуто доказів звернення покійного батька до синів з проханням про надання йому допомоги, а сам спадкодавець отримував дохід у вигляді пенсії та від оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб.

Наведеними позивачем доказами та матеріалами справи не доведено факт ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві, а тому, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин, перевірив доводи усіх учасників справи і дав їм належну правову оцінку.

Судом при ухваленні рішення дотримано вимог ст. 263-265 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення, - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 18, 367, 374, 375, 381-384, 432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. В. Ковальчук

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом

головуюча суддя Т. М. Шемета

Повний текст постанови складено 18.07.2019 року