ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м.Суми

Справа №585/427/19

Номер провадження 22-ц/816/3331/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року у складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 5 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

31 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що до 12 травня 2017 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні, розмір допомоги на його утримання, яку надає відповідач недостатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оскільки ОСОБА_2 працевлаштований, отримує високу заробітну плату, просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення із дня подання позову до суду і до повноліття сина.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 31 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 31 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому зазначає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, в грошовому еквіваленті становитимуть 3444,02 грн, що значно більше мінімального рекомендованого розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України, крім того, аліменти у такому ж розмірі він сплачує і на дочку від іншого шлюбу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків, а стягнувши аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, що становить 5166,03 грн, суд фактично зобов`язав його утримувати і саму ОСОБА_1 , яка не має будь-яких доходів.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2019 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони з 29 червня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 6).

Відповідно до довідки Липоводолинської селищної ради від 29 січня 2019 року № 234, ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входить син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, Серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2005 року, виданого відділом РАЦС по місту Ромни, зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , актовий запис № 209 (а.с. 27), від якого вони мають спільну дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_2 від 18 грудня 2014 року, ОСОБА_2 значиться батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26).

З довідки про доходи від 31 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_6 працює інженером-технологом в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта», з червня по листопад 2018 року йому нараховано заробітну плату на загальну суму 123984 грн 68 коп; податок з доходів фізичних осіб ¬- 22317 грн 24 коп; інші нарахування - 19125 грн; сплачені аліменти - 16667 грн 88 коп (а.с. 28).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що неповнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку батька, який в силу ст. 180 СК України зобов`язаний та являючись працездатним, маючи постійне місце роботи та достатній заробіток, може його утримувати шляхом сплати щомісячно аліментів, врахувавши таку істотну обставину, як сплату ним аліментів на дочку від іншого шлюбу, визначив до стягнення аліменти на сина у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно.

Проте, з таким висновком місцевого суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет нa 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 1 січня 2019 року - 1626 гривень.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін та правильно визначився із способом їх стягнення, присудивши аліменти у частці від доходу батька.

Проте, визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, а саме: 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції в повній мірі не дослідив його матеріальний стан, зокрема, в матеріалах справи відсутні дані про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів на рахунках тощо, а також не звернув увагу, що на неповнолітню дочку від іншого шлюбу ОСОБА_8 , він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно.

Неповнолітні діти, народжені в різних шлюбах мають рівні права на утримання.

Крім того, слід зазначити, що мати зобов`язана утримувати дитину в такому ж розмірі як і батько, проте, місцевий суд взагалі не дослідив майновий стан ОСОБА_1 , можливість її утримувати сина нарівні із відповідачем.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів та враховуючи, що з 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановлений у розмірі 1626 грн, наявність рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, а також з огляду на те, що відповідач офіційно працевлаштований, його середньомісячна заробітна плата становить понад 15000 грн, і визначений розмір аліментів - 1/4 частина його заробітку щомісячно, значно більше мінімального рекомендованого розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України, наявність у відповідача ще одного утриманця, на якого він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів є завищеним.

За таких обставин, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду в частині визначення розміру аліментів необхідно змінити на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2019 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 31 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І Собина