УХВАЛА

21 червня 2019 року

м. Київ

справа № 641/7804/18

провадження № 61-11362ск19

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на судовий наказ Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року, ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами вказаного вище судового наказу.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року, в задоволенні заяви відмовлено.

05 червня 2019 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати судовий наказ Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року, ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 червня 2019 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Нормами Розділу ІІ ЦПК України передбачено порядок скасування судового наказу (частина перша статті 170 ЦПК України).

Таким чином, з огляду на зазначені норми вказаний судовий наказ не підлягає апеляційному оскарженню, а отже не підлягає перегляду в касаційному порядку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, які є предметом оскарження у касаційному порядку, а саме:

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення постанови, судові накази.

Ухвали судів першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення після їх перегляду в апеляційному порядку, оскарженню в касаційному порядку не підлягають, оскільки не передбачені пунктом другим частини першої статті 389 ЦПК України. Не може бути предметом перегляду в касаційному порядку і постанова апеляційного суду, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребують окремого розгляду інші заявлені клопотання ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 161, 167, 170 ЦПК України, пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року, ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 14 травня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: С. Ю. Бурлаков