Провадження № 2/127/2028/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в травні 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач повідомила, що 24.07.2019 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Чернігівського МУЮ, актовий запис № 1021.

Від даного шлюбу у сторін є дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з матір`ю.

У 2013 році шлюб між сторонами було розірвано. З моменту розірвання шлюбу відповідач не цікавиться дитиною, її життям, не допомагає матеріально.

Оскільки відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню дочки, позивач звернулася до суду та просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій в сумі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути із відповідача аліменти на користь дитини за минулий час, а саме за останні три роки у розмірі 1000,00 грн., щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на майбутнє. Вказав, що аліменти не сплачував, оскільки позивач не надала йому номер банківського рахунку. Водночас зазначив, що періодично на вимогу позивача надавав матеріальну допомогу.

Вислухавши сторін, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2015 року їх шлюб було розірвано.

Під час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.01.2010 року.

Син ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСББ «Яблуневий сад 117-А» від 22.05.2019 року.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує те, що відповідач здорова, працездатна особа та може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем не надано), відповідач позов визнав частково, а дитина проживаючи з матір`ю, потребує такої допомоги, а тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, викладені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає справедливим стягнення аліментів на дитину в розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення аліментів за попередній період, то суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Однак позивач не надала належних доказів, які б підтверджували, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів, а відповідач ухилявся від їх сплати. Пояснення осіб не є доказом в справі. При цьому в судовому засіданні встановлено, що відповідач періодично надавав незначну матеріальну допомогу.

У зв`язку з цим, аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 24.05.2019 року.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 768,40 грн. судового збору на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180 - 183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса:: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя