Справа № 472/532/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2019 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третя особа: Сільськогосподарська виробнича фірма "Агросоюз", про встановлення факту прийняття спадщини та визнання у порядку спадкування права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

09.04.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третьої особи СВФ «Агросоюз» про встановлення факту прийняття спадщини та визнання у порядку спадкування права на земельну частку (пай).

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області помер її батько ОСОБА_2 . В наслідок його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у землях, переданих у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству «Новосвітлівське», с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області та право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та право власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_8 в ПАТ «Державний Ощадний Банк України».

На час відкриття спадщини батько позивачки постійно проживав в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним однією сімє`ю проживала мати позивачки ОСОБА_3 , але вона не набула права на спадкування за законом, оскільки згідно з діючим на той час законодавством особи, які проживали однією сімє`ю без реєстрації шлюбу, не перебували жодних прав, у тому числі і права на спадкування.

За життя ОСОБА_2 заповіту не склав, тому позивачка, як дочка померлого, отримала право на спадщину за законом у першу чергу.

Позивачка зазначає, що прийняла спадщину після смерті батька у порядку ст. 549 ЦК УРСР, прийнявши на зберігання ощадну книжку батька серії НОМЕР_4, розпорядилась домашнім майном та надала будинок для тимчасового проживання ОСОБА_5 та членам його сім`ї, а матір ОСОБА_3 забрала до себе в м. Миколаїв, оскільки остання захворіла душевною хворобою та потребувала постійного лікування в спеціалізованих медичних закладах.

Батько позивачки ОСОБА_2 був членом колгоспу «Ленінський шлях», яке в подальшому реорганізовано в Новосвітлівське КСП. ОСОБА_2 був пенсіонером КСП, був включений до Списку членів Новосвітлівського КСП на розпаювання землі, а тому набув право на земельну частку (пай), однак отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) не встиг та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

У зв`язку з недоведеністю факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) позивачка не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, а тому звернулась до суду та просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_2 та визнати за нею право на право на земельну частку (пай) розміром 9,47 га в землях переданих у колективні власність Новосвітлівському КСП, успадковане нею після смерті батька ОСОБА_2

Ухвалою суду від 15.04.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Крім того, зазначеною ухвалою суду від Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області витребувано копію спадкової справи № 93/2018, заведеної після смерті ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явились. Від представника позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_8 до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, з підстав викладених в позовній заяві просили позов задовольнити.

Представник відповідача Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в підготовче судове засідання не з`явився. Від сільського голови Озимук К.Р. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, позовні вимоги визнають, вважають їх такими, що підлягають задоволенню.

Представник третьої особи СВФ «Агросоюз» в підготовче судове засідання не з`явився. Від директора СВФ «Агросоюз» Бєдного В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника СВФ «Агросоюз», викладені в позовній заяві обставини підтверджують, вважають їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідач Новосвітлівська сільська рада Веселинівського району Миколаївської області визнала позов у підготовчому провадженні, що підтверджується заявою сільського голови, суд вважає за необхідне ухвалити рішення в підготовчому провадженні.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно 17.05.2018 року /а.с. 14/.

Родинні відносини між позивачкою та спадкодавцем підтверджуються рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.03.2018 року (справа № 487/5787/17) та ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2018 року про виправлення описки в рішенні суду, відповідно до яких встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , а остання його дочкою /а.с. 17-19/.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 22.11.2018 року, нотаріус вивчивши надані ОСОБА_1 документи, відмовила у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надано доказів про підтвердження факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 /а.с. 12/.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_2 помер раніше 1 січня 2004 року при вирішенні спадкових відносин необхідно керуватися нормами діючого на той час законодавства, а саме нормами Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини та втратила чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 20/5 від 03.03.2004, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Позивачка в позові зазначила, що фактично прийняла спадщину після смерті батько, зокрема, розпорядившись домашнім майном та житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_1 , надавши його для тимчасового проживання ОСОБА_5 та членам його сім`ї, однак доказів, які б підтверджували зазначені обставини до суду не надала.

Разом з тим, факт вступу позивачкою в фактичне управління та володіння спадковим майном підтверджується наявністю у позивачки ОСОБА_1 оригінала ощадної книжки серії НОМЕР_4 , виданої на ім`я ОСОБА_2 , яку позивачка прийняла на зберігання протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження в суді, а тому позовна заява в цій частині є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо іншої частини позовних вимог судом встановлено наступне.

Згідно постанови державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 22.11.2018 року, однією з підстав відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 була відсутність у спадкоємця документів, що підтверджують право власності спадкодавця на право на земельну частку (пай) /а.с. 12/.

Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

В позовні заяві позивачка зазначила, що її батько за життя мав право на земельну частку (пай) розміром 9,47 га в землях переданих у колективну власність Новосвітлівському КСП пайовиків, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) за життя не отримав.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», (надалі - Указ), паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Пунктом 2 Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Виходячи з аналізу вказаних норм законодавства, моментом набуття права на земельну частку законодавством є момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству Державного акту на право колективної власності на землю та включення члена цього колективного сільськогосподарського підприємствадо списку осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Згідно копії архівного примірника Державного акта серії НОМЕР_9 на право колективної власності на землю встановлено, що 31.08.1994 року Веселинівською районною радою народних депутатів Новосвітлівському колективному сільськогосподарському підприємствупайовиків передано у колективну власність 7461,9 га землі для сільськогосподарського виробництва /а.с. 21-23/.

Згідно списку членів Новосвітлівського КСПП на розпаювання землі, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_2 включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) /а.с. 29/.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області від 11.11.2016 року за вих. № Ш-411/0-303/6-16, сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не видавався /а.с. 30/.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Веселинівському районі Миколаївської області від 05.04.2019 року № 62/108-19, розмір середньої частки (паю) по колишньому КСП «Новосвітлівське» Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області складає 9,47 умовних кадастрових гектарів /а.с.20/.

Відповідно до довідки Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області від 15.03.2019 року в межах території Новосвітлівської сільської ради значиться земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_2 та відповідно до розпорядження голови Веселинівської райдержадміністрації № 37-р від 05.02.2016 року надана в строкове платне користування СВФ «Агросоюз» як не витребувана земельна частка (пай).

Оскільки спадкодавець на момент отримання Новосвітлівським КСП пайовиків державного акту на право колективної власності на землю був членом зазначеного КСП та був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), він набув право на земельну частку пай у розмірі 6,93 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до вимог закону, що діяв на той час.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачкою доведено, що померлий ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай) та враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку та неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у нотаріуса,суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за нею права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 16, 1218, 1223, 1268-1270 ЦК України та ст.ст. 76, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання у порядку спадкування права на земельну частку (пай)- задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , право на земельну частку (пай) розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах, в землях переданих у колективну власність Новосвітлівському колективному сільськогосподарському підприємству пайовиків, успадковане нею після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.