ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 522/9933/18

Провадження № 22-ц/818/1200/19

Категорія: відшкодування шкоди

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2018 року у складі судді Харабадзе К.Ш.

у цивільній справі № 522/9933/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,-

встановив:

06.06.2018 ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, який в подальшому уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь 35000,00грн.

В обґрунтування позову зазначає, що вона 07.07.2016 вступила в кооператив «COVA» та отримала підтверджуючий членський квиток № НОМЕР_1 на суму 15000,00грн строком на рік по 07.06.2017 з відсотками за кожний місяць 1381,40грн. Перші виплати отримала: 07.11.2016 у розмірі 1370,00грн; 18.12.2016 у розмірі 1350,00грн; 24.01.2017 у розмірі 1380,00грн та 15.02.2017 у розмірі 1340,00грн. Потім суми відсотків через «ПриватБанк» на її картку не надходили. Станом на 06.06.2018 р. їй не повернуто ні внесок (вклад), ні відсотки від цього внеску. У зв`язку з чим вона звернулася з заявою до директора кооперативу «COVA» - ОСОБА_2 , який ухиляється від виплати грошових коштів, та не надає ніяких відповідей з цього приводу. Вважає, що її права порушено саме ОСОБА_2 .

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2018 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2019 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору та судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судове рішення першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що ОСОБА_2 заволодів шахрайським шляхом та присвоїв її грошові кошти у сумі 35000,00грн.

Вказує, що суд не звернув уваги та не застосував норми закону, які регулюють правовідносини сторін. Так, відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання, а порушення ст. ст. 629, 651 ЦК України, за яким є її членський білет № НОМЕР_1 з 07.07.2016 р. є обов`язковим до виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що позовні вимоги та доводи апеляційної скарги надумані та необґрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідач зазначає, що відповідно до Статуту кооперативу питання про вступ до членів кооперативу має бути розглянуте Правлінням кооперативу зі сплатою пайового внеску. Разом із тим, позивач не надала відповідних доказів на підтвердження розгляду цього питання. «Членський квиток», який надано позивачем не містить підпису директора кооперативу чи взагалі будь-якої відповідальної особи. Крім того, позивач не надала жодного платіжного документу, оформленого належним чином щодо внесення будь-яких коштів на рахунки чи у касу кооперативу. У 2017 році він був фактично відсторонений від виконання функцій керівника підприємства. Зазначає, що права, свободи чи інтереси позивача не були та могли бути порушені відповідачем, оскільки ніяких договірних зобов`язань між сторонами не існувало.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. ч. 4-6 ст.19, ст.ст. 274, 353, 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом стверджувала, що вона є асоційованим членом виробничого кооперативу «СОВА», має членський квиток, вказує, що перерахувала кошти ОСОБА_2 , які просить стягнути з останнього на свою користь. В обґрунтування позову подала документи: копію з даними щодо проведення операції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05.10.2016, згідно якої на картку № НОМЕР_2 через Приват24 було відправлено ОСОБА_2 переказ сумою 1381,00грн, а також щодо проведення операції від 15.01.2017, згідно якої на картку № НОМЕР_2 через Приват24 було відправлено ОСОБА_2 переказ сумою 1381,00грн.

Так, членський квиток на асоційованого члена ОСОБА_1 містить в графі «Голова правління» прізвище ОСОБА_2 , однак не містить підпису цієї особи. На квитку мається відтиск печатки Виробничого кооперативу «СОВА» для документів.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження доводів про виконання зобов`язальних правовідносин між нею і ОСОБА_2 . У справі відсутні докази про укладення між ними будь-яких договорів, а надані позивачем копії з даними деталей операцій свідчать лише про перерахування грошових коштів, однак не свідчать про наявність між сторонами саме тих правовідносин, які на думку позивача мали місце та у яких між ними виникли такі права і обов`язки, які можуть бути підставою для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 1 статті 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження наявності правовідносин між нею і ОСОБА_2 , як фізичною особою, та дійсного спричинення їй збитків саме відповідачем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними, а наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються, а компенсуються за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 червня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина