ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
О К Р Е М А Д У М К А
судді Харківського апеляційного суду Маміної О.В.
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного аграрно-орендного підприємства «Промінь» про розірвання договору оренди землі в зв`язку зі зміною власника за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 03 квітня 2019 року, -
Відповідно до змісту частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку; про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні.
Вважаю за необхідне по даній справі висловити окрему думку, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, щоправо позивача було порушено та наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки №555 від 01.11.2006 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ПАОП "Промінь", у зв`язку з переходом права власності на земельну ділянку до другої особи. Проте позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, тому відсутні підстави для задоволення позову.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки він має обчислюватися з січня 2019 року, коли позивач скористався своїм правом на розірвання договору оренди, а саме: з 16 січня 2019 року, коли ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до ПАОП "Промінь" (а.с.11). Початком перебігу позовної давності у спірних правовідносинах колегія суддів вважала січень 2019 року, що в розумінні ч. 1 ст. 261 ЦК України, є моментом початку перебігу строку позовної давності.
Вважаю, що такий висновок не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Так, з матеріалів справи убачається, що 01.11.2006 року між ОСОБА_3 та ПАОП "Промінь" був укладений договір оренди земельної ділянки №555, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 5,19 га, що розташована на території Кобзівської сільської ради Красноградського району Харківської області (а.с.7-10).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. По 1/2 частці її майна успадкував за законом її син ОСОБА_1 , який 02.08.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки (а.с.5), та її чоловік ОСОБА_4 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно своє право власності на земельну ділянку позивач зареєстрував 23.10.2015 року (а.с.6).
Пунктом 14.5 Договору оренди земельної ділянки передбачено, що підставою для зміни або розірвання договору є перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря.
Таким чином вважаю, що право позивача на розірвання договору оренди у зв`язку із зміною власника виникло з моменту набуття ним права власності на вказану земельну ділянку, а не з часу, коли він звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору.
З огляду на те, що на час звернення з такою заявою пройшло більш, ніж три роки з моменту набуття ним права власності, вважаю, що висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем позовної давності, - відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Суддя Харківського апеляційного суду О.В. Маміна