Справа № 643/4758/19
Провадження № 2/643/3011/19
18.06.2019 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Терещенко В.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
27.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначено, що 15.10.2005 року вони з відповідачем ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 1132, який був розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні. Відповідач самоусунулась від виховання сина, матеріальної участі у забезпеченні дитини не приймає. Відповідач знаходиться у працездатному віці, інших дітей не має.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.04.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач в судовому засіданні 18.06.2019 року підтримав позовні вимоги та доводи, викладені в позові. Зазначив, що наскільки йому відомо, стан здоров`я відповідачки є нормальним. Йому не відомо, чи є на утриманні у відповідачки інші діти, крім їх спільного сина.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 24.04.2019 року, 22.05.2019 року, 18.06.2019 року не з`явилась, про місце, час та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що сторони з 15.10.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2019 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 15.10.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 1132 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу повернути дошлюбне прізвище ОСОБА_5 (а.с.2).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис за № 1004, відповідач ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач є його батьком (а.с. 3).

Як вбачається з листа директора ХЗОШ І-ІІІ № 97 Харківської міської ради Харківської області № 117/01-43 від 12.03.2019 року, ОСОБА_3 є учнем ХЗОШ І-ІІІ № 97 Харківської міської ради Харківської області з 6-го класу. На даний момент вихованням та утриманням сина займається батько ОСОБА_1 : відвідує батьківські збори, підтримує постійний зв`язок з класним керівником та приймає участь у житті класу та школи. За весь час навчання у ХЗОШ № 97 мати до школи не з`являлась та не цікавилася успіхами сина (а.с. 4).

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи із змісту ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК України, в тому числі в розмірі 1/4 частини доходів відповідача на одну дитину, вважається безспірним та таким, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що аліменти на одну дитину відповідача в розмірі 1/4 частки його доходів є такими, що відповідають засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 27.03.2019 року.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.03.2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.03.2019 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 24.06.2019 року.

Суддя Д.А. Крівцов