Справа №489/1199/19
Провадження №2-о/489/57/19
УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

07 червня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Середою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання у житловому приміщенні та визнання права проживання, заінтересована особа Адміністрація Інгульського району Миколаївської міської ради

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту безперервного проживання з 06 вересня 2002 року у квартирі АДРЕСА_1 та визнати за ним право проживання у квартирі АДРЕСА_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 01.06.1990 року. На підставі рішення № 463 виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.05.2002 року ОСОБА_2 видано ордер № 698 на квартиру АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 Проте, 27.09.2011 року він вимушений був знятися з реєстрації та перереєструвався по АДРЕСА_2 в АДРЕСА_3 реінтеграції безпритульних громадян, але фактично проживав в спірній квартирі. З весь період проживання в спірній квартирі він з дружиною вели спільне господарство, сплачує комунальні послуги, підтримує квартиру у належному стані. Встановлення зазначених фактів йому потрібні для оформлення права власності та приватизації житла.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 1990 року, свідченням чого є свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

На підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 463 від 24.05.2002 року ОСОБА_2 видано ордер № 698 серії 004313 на квартиру АДРЕСА_1 . В примітках склад сімї зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 чоловік (а.с 9).

Згідно паспорта позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 з 06.09.2002 року по 27.09.2011 року. З 28 серпня 2012 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 по теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Згідно розрахункових книжок про сплату комунальних послуг вбачається, що споживачем послуг квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та її прізвище зазначено в квитанціях про сплату комунальних послуг з 2016 року по 2018 рік.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 з червня 2002 року постійно проживали в квартирі АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , після її смерті ОСОБА_1 продовжує проживати у зазначеній квартирі, сплачує комунальні послуги та підтримує квартиру в належному стані.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З системного аналізу вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, статтею 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Частина 1 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлює, що до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

З метою визначення порядку передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян, наказом Міністерства з питань «житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 було затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» (далі - Положення).

Пунктами 17, 18 даного Положення визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Громадянин подає до органів приватизації документи, в тому числі, довідку про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду (житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду).

Дослідивши матеріали справи, а також норми, що регулюють правовідносини, що склались, суд, дійшов до висновку, що встановлення факту проживання заявника у квартирі АДРЕСА_1 з 06 вересня 2002 року по теперішній час суперечить штемпелями в паспорті щодо місця реєстрації.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, суд якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, залишає заяву без розгляду, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подавати позов на загальних підставах.

Отже, вирішуючи питання встановлення факту в межах порушених заявою, суд приходить до висновку, що рішення прийняте за результатами даної заяви, зокрема задоволення заяви та/або відмова у задоволенні заяви про встановлення такого факту, про який просить заявник, породжує для заявника наслідки щодо приватизації нерухомого майна, тобто вбачається спір про право, а тому з суд прийшов до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання у житловому приміщенні та визнання права проживання, заінтересована особа Адміністрація Інгульського району Миколаївської міської ради - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, про які він вказав у заяві, шляхом подання позовної заяви у порядку позовного провадження на загальних підставах.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Адміністрація Інгульського району Миколаївської міської ради, , юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 1.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «18» червня 2019 року.