ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/1462/18
Провадження № 22-ц/4820/1104/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про продовження строку на прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області в складі судді Кульбаби А.В. від 26 березня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В липні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з позовом до відповідача, вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся, мати її батька ОСОБА_4 У зв`язку з одруженням її дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 ». В червні 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу Динько Г.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. На момент смерті бабусі вона була в досить молодому віці і мало розуміла юридичні наслідки оформлення спадщини. Також строк для прийняття спадщини вона пропустила, оскільки не знала про існування заповіту. Пізніше, передивляючись сімейний фотоальбом, виявила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Динько Г.А. 24 січня 2002 року, згідно якого ОСОБА_4 заповіла все своє майно їй та її сестрі. Після смерті бабусі відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку по АДРЕСА_1 .

З врахуванням уточнень позову, позивач просила суд продовжити їй строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2018 року до участі у справі залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Ярмолинецької селищної ради, і вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4 . В червні 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено у зв`язку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Про існування заповіту вона дізналася із позовної заяви ОСОБА_1 Після смерті баби відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася. З врахуванням уточнень позову, остаточно просила продовжити їй строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2018 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ярмолинецької селищної ради, третя особа на стороні позивача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про продовження строку для прийняття спадщини із цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до Ярмолинецької селищної ради, третя особа на стороні позивача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про продовження строку для прийняття спадщини.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю. Продовжено ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - терміном 3 місяці, який постановлено обчислювати з дати набрання рішенням суду законної сили. Стягнуто з Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

Позовну заяву ОСОБА_7 задоволено повністю. Продовжено ОСОБА_7 строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном 3 місяці, який постановлено обчислювати з дати набрання рішенням суду законної сили. Стягнуто з Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області на користь ОСОБА_7 судовий збір в сумі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у позовах позивачам. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовів. Суд не врахував, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вказуючи, що необізнаність позивачів про наявність заповіту ОСОБА_4 є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, суд не врахував наявність родинних відносин спадкодавиці із спадкоємцями, які доводяться їй онуками. Ця обставина свідчить про те, що позивачі як потенційні спадкоємці, будучи онуками спадкодавиці ОСОБА_8 , яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_4 р., з часу смерті останньої, тобто більше 16 років, могли звернутись до нотаріуса, прийняти та оформити спадщину до майна померлої бабусі. Вважає помилковим застосування судом при вирішенні спору правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 06.09.2017 року по справі № 6-496цс17, оскільки в цій справі спадкоємець (позивач) не перебував у родинних відносин зі спадкодавцем, та відповідно не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як йому не було відомо про наявність заповіту.

Судом неповно з`ясовано обставини, за яких ОСОБА_1 стало відомо про наявність заповіту ОСОБА_4 Суд безпідставно не взяв до уваги та поставив під сумнів показання свідків.

Не враховано, що після смерті спадкодавиці ОСОБА_4 фактично відбувся розподіл спадщини між її дітьми - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які досягли між собою як спадкоємці першої черги за законом домовленості щодо поділу спадкового майна матері.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представники позивачів просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , баба позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Після смерті спадкодавиці відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

24 січня 2002 року приватним нотаріусом Ямолинецького районного нотаріального округу посвідчено заповіт (номер у спадковому реєстрі 8129164), згідно якого ОСОБА_4 все своє майно заповіла онукам ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачі як спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_4 жодних дій щодо прийняття спадщини не вчинили у встановлений законом строк.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася та свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

25 червня 2018 року до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу звернулася позивач ОСОБА_1 через свого представника з метою оформлення своїх спадкових прав за заповітом після смерті баби. Приватний нотаріус відмовила ОСОБА_1 у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_7 через свого представника звернулася 15 листопада 2018 року до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 Приватний нотаріус відмовила у прийнятті заяви про прийняття спадщини з підстав пропуску 6-ти місячного строку для прийняття спадщини.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні заяви, суд обґрунтовано виходив з того, що необізнаність позивачів про наявність заповіту на їх користь є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, тому їм слід продовжити строк для прийняття спадщини.

Так, згідно з статтею 548 ЦК УРСР 1963 року, нормами якого врегульовуються спірні правовідносини, для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 550 ЦК УРСР визначено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку причин пропуску строку для прийняття спадщини як поважних не ґрунтуються на нормах закону.

Так, згідно зі статтею 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

За статтею 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Отже, в разі спадкування за законом позивачі не могли бути її спадкоємцями за законом, оскільки законом онуки не визначені як спадкоємці першої чи другої черги і набувають право на спадкування лише в разі смерті того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті спадкодавиці були спадкоємці першої черги за законом - батько позивачів ОСОБА_9 та його сестра, а отже, у позивачів в жодному разі не виникало право на спадкування за законом.

Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позивачі як онуки були потенційними спадкоємцями, тому їх необізнаність про наявність заповіту не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції правильно застосував правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 06.09.2017 року (справа № 6-496цс17), оскільки в цій справі спадкоємці (позивачі) незалежно від родинних відносин зі спадкодавцем, не мали права на спадкування за законом, як і позивач (не родич спадкодавця) у справі № 6-496цс17, який не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як йому не було відомо про наявність заповіту.

Таку ж правову позицію щодо застосування норм права до спірних правовідносин висловив Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року (справа № 694/1179/17), підтвердивши, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

В свою чергу апелянтом всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України не спростовано достатніми та допустимими доказами факт виявлення заповіту позивачкою ОСОБА_1 у червні 2018 року.

Суд першої інстанції відповідно до положень ст. 89 ЦПК України належно оцінив допустимість та достовірність показань свідка ОСОБА_13 , яка є заінтересованої особою та водночас повноважним представником апелянта згідно довіреності та обґрунтовано їх відхилив.

Правильним також є висновок суду про відсутність достатніх та допустимих доказів щодо наявності домовленості між дітьми спадкодавиці про поділ спадщини, водночас ця обставина не має істотного значення для вирішення цього спору.

При цьому судом враховано свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримано принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачів в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

А.М.Костенко

Т.В.Спірідонова