АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/991/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 311000000 Позарецька С.М. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Азот» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Позарецької С.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку , -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обгрунтовуючи тим, що згідно наказу ПАТ «Азот» № 259-ВК від 07квітня 2017 її звільнено 18 квітня 2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України.

Станом на 13 вересня 2018 року, відповідач не розрахувався із позивачем повністю при його звільненні.

04 жовтня 2018 року відповідач надіслав на адресу ОСОБА_1 листа № 501-06/442 від04 жовтня 2018 року, до якого додав дві довідки. Довідкою № 549 від 01 жовтня 2018 року, відповідач надав відомості про те, що станом на 28 вересня 2018 року заборгованість по заробітній платі відсутня, а довідкою № 550 від 01 жовтня 2018 року надано відомості про розмір заробітної плати позивача за лютий та березень 2017 року (нараховано у натуральній формі: лютий 2017 року 2 585 грн. 81 коп., березень 2017 року - 3 738 грн. 36 коп.).

Крім того, листом № 501-06/484 від 29 жовтня 2018 року відповідач повідомив про те, що 22 серпня 2018 року на рахунок позивача у відділенні «Сбербанк» м. Черкаси було перераховано 12 300 грн. (лютий 2017 року 2203 грн. 02 коп., березень 2017 pоку - 2 829 грн. 63 коп., квітень 2017 року - 7 267 грн. 35 коп.).

Також, 14 вересня 2018 року перераховано залишок зарплати за квітень 2017 року в сумі 58 грн. 61 коп. та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 736 грн. 72 коп. Таким чином, на думку відповідача, заборгованість по заробітній платі відсутня.

Позивач не погоджується з розміром компенсації, яку відповідач нарахував їй за несвоєчасну виплату заробітної плати, тобто за несвоєчасність розрахунку при звільненні.

Невиплата позивачу заробітної плати та не здійснення відповідачем повного розрахунку при звільненні складав період: з 18 квітня 2017 року по 13 вересня 2018 року (350 робочих днів). Середньоденна заробітна плата складає: 2 585 грн. 81 коп. (лютий 2017 року) + 3 738 грн. 36 коп. = 6 324 грн.17 коп. : 32 робочих дні (13 робочих дні у лютому 2017 року та 19 робочих днів у березні 2017 року) = 197 грн. 63 коп.

Таким чином, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 18 квітня 2017 року по 13 вересня 2018 року складає: 79116 грн. 75 коп. (197 грн. 63 коп. х 350 робочих днів) 736 грн. 72 коп. (які відповідач частково виплатив позивачу 14 вересня 2018 року), що дорівнює 68 433 грн. 78 коп., які позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь з відрахуванням при виплаті податків, зборів та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику за період з 19 квітня 2017 року по 13 вересня 2018 року включно в сумі 68 972 грн. 87 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Азот», посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, неврахування всіх фактичних обставин даної справи, просить рішення змінити шляхом доповнивши в його резолютивній частині про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати ту обставину, що стягнення необхідно провести з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України. Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розділом ІV Податково кодексу України, п. 163.1 ст. 163 визначено, що об`єктом оподаткування платника податку є, зокрема, загальний місячний (річний) оподаткований дохід, який складається із суми оподаткованих доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 та пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, у тому числі на підставі рішення суду.

Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні.

Судом при ухваленні рішення вищевказані положення податкового законодавства не були прийняті до уваги та їм не було надано жодної оцінки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала у ПАТ «Азот» на посаді машиніста компресорних установок, що підтверджується записами в її трудовій книжці.

18 квітня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з ПАТ «АЗОТ» відповідно до наказу №259-ВК від 07 квітня 2018 року за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України.

Позивач звернулась до суду за захистом своїх прав про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням суду позовні вимоги були задоволені та захищено порушене право позивача.

Рішення суду оскаржується лише в частині вирішення спору про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, при цьому розмір стягнутого середнього заробітку не оскаржується, а відповідач не погоджується з висновком суду про те, що такий заробіток стягнутий без вказівки на відрахування передбачених законодавством податків та обов`язкових платежів.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового Кодексу України, а не Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року.

Відповідно до п.п. 163.1.1 п.163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування фізичної особи резидента є загальний місячний (річний) оподаткований дохід до якого включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податків відповідно до умов трудового договору (контракту) ( п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст 164 ПК України) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України ( п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

У ст. 165 ПК України не передбачено середній заробіток за час затримки розрахунку як дохід, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткування доходу.

Таке роз`яснення міститься у листі ДФС України від 09 березня 2016 року №665/4/99-99-1-17-03-03-13.

Тому резолютивну частину рішення суду необхідно доповнити словами «з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України».

Апеляційна скарга в частині стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку судові витрати не підлягають перерозподілу, так як рішення суду першої інстанції не змінено судом апеляційної інстанції в частині суми стягнення коштів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Азот» задоволити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2019 року змінити.

Доповнити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2019 року словами «з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України ».

В решті рішення залишити без змін.

Судові витрати залишити за особою, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: