Справа № 487/7318/18
Провадження № 2/487/622/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18.07.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Притуляк І.О.,

за участю секретаря судового засідання Янковець Г.А.,

представника позивача ОСОБА_1 .

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

01.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

У заяві позивач зазначив, що неповнолітній ОСОБА_2 є власником Ѕ частини квартири розташованої в АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2018 року. У вказаній квартирі крім його сина та нього зареєстрована ОСОБА_3 , яка в даній квартирі ніколи не проживала, житловою площею не користується без поважних причин, обов`язки які витікають з користування житловим приміщенням не виконує.

Посилаючись на вищезазначене, просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Заслухавши позицію позивача, покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини.

ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2012 року по справі №2/1412/4830/12. За такого, у відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, ОСОБА_1 є законним представником свого сина.

Згідно Довідки № 1156 від 01.11.2018 року виданої ДП ЖЕК-10, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 .

Судом було встановлено, що відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає з 2010 року, спірною житловою площею не користується без поважних причин, витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг ОСОБА_3 не несе, вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 28.11.2013 року, Актом про не проживання від 28.01.2013 року, Актом про не проживання від 25.06.2014 року, Актом про не проживання від 06.07.2015 року, Актом про не проживання від 11.07.2016 року, Актом про не проживання від 05.07.2017 року, Актом про не проживання від 03.07.2018 року.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зазначили, що відповідач не проживала за вказаною адресою з 2010 року.

Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності ОСОБА_3 у жилому приміщенні спірної квартири, понад дев`ять років без поважних причин.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи зі змісту Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-477 та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №137307509 позивачу на підставі спільної часткової власності на Ѕ частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи зі змісту спадкової справи №569/2012 заведеної після смерті ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_3 відповідно до довідки від 25.01.2013 року, за вих. №30 була зареєстрована за на час смерті спадкодавця в даній квартирі, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини. Однак, з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталась та право власності на спадкові права не оформлювала. За такого, співвласником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 не являється.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин більш строків, встановлених ст. 71 ЖК України.

За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку.

Оскільки між позивачем та ОСОБА_3 відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користуються зазначеною квартирою більше десяти років, суд вважає, що ОСОБА_3 втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 , та підлягає зняттю з реєстрації за вказаною адресою.

Також на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 18, 23, 76, 258, 259, 263-265, 282, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомо.

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК