справа №619/89/19
провадження №2/619/433/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 р. Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого-судді Калмикової Л.К.

за участю секретаря судового засідання- Кравченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17 жовтня 2009 року між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ним було надано позику позичальникам у розмірі 360 720,00 грн., що в еквіваленті складало 30 060,00 євро по курсу 12,00 гривень за 1 євро, а позичальники повинні були повернути надану їм позику частками згідно графіку, встановленого договором.

У зв`язку з невиконанням позичальниками умов договору, неповерненням належних йому грошових коштів він звертався до Дергачівського районного суду Харківської області про стягнення заборгованості.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 липня 2012 року у справі № 2-2866/2010 подану ним позовну заяву задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах на його користь 311580,00 грн. - суму боргу за договором позики, 1820,00 грн. - судові витрати, а всього 313400,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2012 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 липня 2012 року залишено без змін.

На виконання вищезазначеного рішення суду Дергачівським районним судом Харківської області позивачу видано виконавчий лист у справі № 2010/550/2011, який було направлено до державної виконавчої служби.

Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 54785479.

Він звертався до виконавчої служби з приводу стягнення суми заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у примусовому порядку, однак, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 липня 2012 року до теперішнього часу не виконано, грошові кошти і не повернуто, що підтверджується листом старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шумейко К.В. від 12 жовтня 2018 року

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується листом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Таким чином, частина ОСОБА_2 , яка підлягає стягненню з останньої на його користь складає 155 790,00 грн. в якості суми боргу та 910,00 грн. судових витрат.

Позика ним надавалась позичальникам у розмірі 360 720,00 грн., що в еквіваленті складало 30060,00 євро по курсу 12,00 гривень за 1 євро, проте, зважаючи на те, що відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, то рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 липня 2012 року у справі № 2-2866/2010 стягнуто заборгованість у гривні.

Сума грошових коштів 311580,00 грн., яка стягнута рішенням Дергачівського районного суду Харківської області за офіційним курсом НБУ станом на 19 грудня 2018 року складає 9834,41 євро, проте станом на день прийняття рішення (10 липня 2012 року) суду складала 31710,41 євро.

Зважаючи на тривале невиконання рішення суду, ним понесено матеріальні втрати від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, що підтверджується вищевикладеним.

За період часу з 12.07.2012 року по теперішній час рішення суду не виконано, грошові кошти не сплачено, станом на момент подання даної позовної заяви (на 19.12.2018 року) термін прострочення виконання грошового зобов`язання складає 2345 днів.

3% річних з простроченої суми ОСОБА_2 за один день становить:

155 790, 00 грн. х 3% річних/365 днів = 12,80 грн.

3% річних з простроченої суми ОСОБА_2 за весь період заборгованості становить:

12,80 грн. х 2345 днів = 30016,00 грн.

індекс інфляції за період з 12.07.2012 року до 19.12.2018 рік складає:

100,1 (вересень 2012 року) х 100,0 (жовтень 2012 року) х 99,9 (листопад 2012 року) х 100,2 (грудень 2012 року) х 100,5 (2013 рік) х 124,9 (2014 рік) х 143,3 (2015 рік) х 112,4 (2016 рік) х 113,7 (2017 рік) х 108,9 (січень-листопад місяці 2018 року) = 25334 відсотків

Сума заборгованості з урахуванням інфляційних втрат за період з 12.07.2012 року по 16.10.2018 рік складає:

155 790, 00 грн. х 253,34 % = 394 678,38 грн.

Тому сума інфляційних витрат складає: 371 258,16 грн. - 155 790,00 грн. = 238 888,38 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь три проценти річних в розмірі 30 016, 00 грн, інфляційні витрати-238 888, 38 грн. за договором позики.

Позивач в судове засідання не з`явився, згідно заяви позов підтримав повністю, просить справу розглядати без його участі, без звукозапису судового процесу.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, подала до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначила, що позов ОСОБА_1 подано безпідставно з пропущенням строків позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову, справу розглядати за її відсутності, застосувати позовну давність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено судом, 17 жовтня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 було надано позику позичальникам у розмірі 360 720,00 грн., що в еквіваленті складало 30 060,00 євро по курсу 12,00 гривень за 1 євро, а позичальники повинні були повернути надану їм позику частками згідно графіку, встановленого договором.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 липня 2012 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частинах на його користь 311580,00 грн. - суму боргу за договором позики, 1820,00 грн. - судові витрати, а всього 313400,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 жовтня 2012 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 липня 2012 року залишено без змін.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується листом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 15.11.2017.

Таким чином, частина ОСОБА_2 , яка підлягає стягненню з останньої на користь позивача, складає 155 790,00 грн. - сума боргу та 910,00 грн.- судові витрати.

До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, гроші не повернула. Докази про зворотнє відповідачем не надані.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Дана правова позиція висвітлена в постанові Верховного суду України від 21 грудня 2016 року у справі за № 6-1672цс16.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

З вищенаведеного слідує, що сума боргу підлягає стягненню.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період часу з 12.07.2012 року по теперішній час рішення суду не виконано, грошові кошти не сплачено, станом на момент подання даної позовної заяви (на 19.12.2018 року) термін прострочення виконання грошового зобов`язання складає 2345 днів.

3% річних з простроченої суми ОСОБА_2 за один день становить:

155 790, 00 грн. х 3% річних/365 днів = 12,80 грн.

3% річних з простроченої суми ОСОБА_2 за весь період заборгованості становить:

12,80 грн. х 2345 днів = 30016,00 грн.

індекс інфляції за період з 12.07.2012 року до 19.12.2018 рік складає:

100,1 (вересень 2012 року) х 100,0 (жовтень 2012 року) х 99,9 (листопад 2012 року) х 100,2 (грудень 2012 року) х 100,5 (2013 рік) х 124,9 (2014 рік) х 143,3 (2015 рік) х 112,4 (2016 рік) х 113,7 (2017 рік) х 108,9 (січень-листопад місяці 2018 року) = 25334 відсотків

Сума заборгованості з урахуванням інфляційних втрат за період з 12.07.2012 року по 16.10.2018 рік складає:

155 790, 00 грн. х 253,34 % = 394 678,38 грн.

Тому сума інфляційних витрат складає: 371 258,16 грн. - 155 790,00 грн. = 238 888,38 грн.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Отже, враховуючи те, що зобов"язання за договором позики відповідачем належним чином у визначений строк не виконано, кошти за договором позики не повернуто, тому позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд вважає, що строки позовної давності позивачем не пропущені, До цього часу рішення суду не виконано. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 26.09.2017, що слідує з матеріалів справи. Отже, підстави для відмови у позові у зв`язку з пропуском строків позовної давності відсутні.

Керуючись ст. ст. 525,526,599,611,625 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282,354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних в розмірі 30 016, 00 грн, інфляційні витрати-238 888, 38 грн., а всього 268 904.38 грн. за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2689.06 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дергачівський районним суд Харківської області.

Сторони у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2019.

Суддя Л. К. Калмикова