Справа № 464/2970/18 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3105/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справі:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Фейір Х.

з участю : відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу № 465/1632/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 29.05.2018 р. звернулась в суд із позовом, в якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованих шлюбних відносинах з 07.10.2006 року. У сторін народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не складось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та виховання дітей, внаслідок чого нею подано до Сихівського районного суду м.Львова позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей, хоча аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчих документах не проводиться, непрацездатних батьків немає. Окрім цього, зазначає, що відповідач офіційно працевлаштований, займає посаду лікаря у Львівській обласній клінічній лікарні.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 травня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Звернуто до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 22 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Сихівського районного суду и м.Львова від 19 липня 2018 року залишено без задоволення.

Заочне рішення оскаржив відповідач ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, та таким, що підлягає скасуванню. Стверджує, що висновки суду є суперечливими, так як суд дійшов висновку, що сторони не проживають разом, однак адреса проживання як позивача так і відповідача є одна і таж. Крім того, у мотивувальній частині рішення суд повинен вказати фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посилання на докази, однак вказаних вимог суд не виконав. Також вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки вважав доведеними обставини, щодо яких в позовній заяві не ставилось питання взагалі. Просить змінити рішення суду та виключити з мотивувальної частини рішення абзац « Судом встановлено, що сторони не проживають разом, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають на утриманні матері ОСОБА_3 , жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дітей відповідачем не надано».

Представник позивача ОСОБА_6 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вважає рішення суду обґрунтованим та ухваленим з врахуванням фактичних обставин справи. Звертає увагу, що відповідач не надав суду жодних доказів участі у матеріальному забезпечення малолітніх дітей, хоча мав таку можливість подаючи заяву про перегляд заочного рішення. Щодо факту реєстрації позивача і відповідача за однією адресою , то такий жодним чином не впливає на зміст рішення щодо участі батька у матеріальному забезпеченні дітей. Просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5,6).

Звертаючись з позовом про стягнення аліментів, позивач зазначила, що відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дітей.

Задовольняючи позов про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та Сімейного кодексу України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Такий висновок суду є обґрунтованим, законним та не оскаржується відповідачем.

Згідно з ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З вимог апеляційної скарги, судом встановлено, що відповідач не погоджується з мотивувальною частиною судового рішення, зокрема висновком суду, що сторони не проживають разом, діти перебувають на утриманні матері, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні відповідачем не надано.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Згідно з ст.13 ЦПК Ураїхни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У ст.77 ЦПК України визначено, що предметом доказування у справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на викладене предметом доказування у даній справі є участь батька у матеріальному забезпеченні дітей.

З матеріалів справи встановлено, що суд ухвалив рішення в заочному порядку, а відтак відповідач був позбавлений можливості подати докази до суду першої інстанції.

До суду апеляційної інстанції, останній подав копії світлин та розрахункових документів, які підтверджують його часткову участь у вихованні дітей, що спростовує висновки суду першої інстанції.

Щодо твердження суду про те, що сторони проживають окремо, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані обставини не були предметом дослідження у даній справі, а відтак таке твердження в рішенні суду є безпідставним та необґрунтованим.

Рішення в частині розміру аліментів відповідач не оскаржує, а тому суд апеляційної інстанції не дає йому оцінку.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення абзац: «Судом встановлено, що сторони не проживають разом, діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на утриманні матері ОСОБА_3 , жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дітей відповідачем ОСОБА_1 не надано».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України .

Повний текст постанови складений 24 травня 2019 року.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк