РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/14013/18

Провадження № 22-ц/4815/663/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року у складі судді Панас О.В., ухвалене в м. Рівне, повний текст якого складено 13.12.2018 року,

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 99 000,00 грн у відшкодування витрат та понесених судових витрат в сумі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 19.04.2017 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3767179 від 19.04.2017 року, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «Volkswagen» НОМЕР_1 . 13.03.2018 року в м. Рівне, на перехресті вулиць Шухевича-Богоявленська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen» НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Аudі» НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 Згідно постанови Рівненського міського суду вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «Volkswagen» НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . Відповідно до Звіту № 207Е від 22.03.2018, наданого ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», зазначено, що вартість ремонту автомобіля «Аudі» НОМЕР_2 , становить 99 000, 00 грн. Відповідно до умов договору страхування, Звіту № 207Е від 22.03.2018, враховуючи франшизу у розмірі 1000 грн. та ліміт відповідальності у розмірі 100 000, 00 грн, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 99 000, 00 грн. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, що безпосередньо встановлено постановою Рівненського міського суду Рівненської області, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право на отримання відшкодування понесених збитків. У зв`язку з цим позивачем бкуло направлено на адресу відповідача претензію, яку відповідач не задовольнив та натомість направив відповідь на претензію, у якій зазначав, що постановою по справі № 569/4289/18 встановлено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що вказана постанова не спростовує факту відмови від проходження огляду, що є окремою підставою для відшкодування страховою компанією понесеної шкоди, відповідно до пп. в п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Арсенал Страхування» сплачене страхове відшкодування в сумі 99 000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати в сумі 1762 грн. 00 коп.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване положеннями ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди чи відмовився від проходження огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та обґрунтоване тим, що такий факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджений належними та достовірними доказами і не спростований відповідачем.

Вважаючи заочне рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права та за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що місцевим судом розглянуто справу без його участі, чим порушено його право на участь в судовому розгляді. Вказує, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2018 року провадження у справі № 569/4289/18 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що судом при розгляді справи № 569/14013/18 не тільки було піддано сумніву вищевказану постанову у справі № 569/4289/18, яка набрала законної сили, а фактично було переглянуто справу про адміністративне правопорушення без законних підстав та повноважень, а також допущена переоцінка тих самих доказів, яким судом вже була надана правова оцінка. Стверджує, що формальність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння повністю не відповідала встановленому порядку та не була доведена жодним з належних та допустимих доказів, а тому відсутні підстави для задоволення регресного позову ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 .. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване заочне рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 13 березня 2018 року в м. Рівне на перехресті вулиць Шухевича-Богоявленська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Аudі», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Рівненського міського суду від 30 березня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним п.п. 2.3.б),12.1 Правил дорожнього руху України, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн (а.с. 9).

Відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК-3767179 від 19.04.2017 року (а.с. 35)

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля № 207Е від 22.03.2018, виготовленого ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», вартість ремонту автомобіля «Аudі Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 99 000, 00 грн. (а.с. 11-16).

Саме така сума буда перерахована страховою компанією на рахунок ОСОБА_3 , яка є власником автомобіля «Аudі Q5», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,що підтверджується платіжним дорученням № 993050 від 26.04.2018р. (а.с. 8).

Відповідно до пп. в п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2018р. провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 10).

У мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Для застосування положень пп. в п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має значення встановлений факт відмови страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, від проходження огляду щодо стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Такий факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду щодо стану алкогольного сп`яніння встановлений судовим рішенням, що набрало законної сили.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою як такі, що суперечать нормам закону та фактичним обставинам справи, підтвердженим належними та достовірними доказами.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Розмір шкоди підтверджений необхідними розрахунками та Звітом про оцінку пошкодженого транспортного засобу, як і факт виплати страхового відшкодування, а тому вимоги ПАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення з ОСОБА_1 сплаченого страхового відшкодування в розмірі 99 000,00 грн є правомірними та підлягають до задоволення .

Покликання апелянта на порушення процесуальних норм, які виявилися у розгляді справи з його відсутності апеляційним судом оцінюються критично.

Частиною 2 ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було здійснено виклик ОСОБА_1 через повідомлення на офіційному сайті «Судова влада України», у зв`язку з тим, що згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України він не значився зареєстрованим за останнім відомим місцем проживання (а.с. 43, 45). Таке повідомлення особи відповідає вимогам ст. 128-130 ЦПК України. Крім того, заочне рішення за заявою відповідача було переглянуте Рівненським міським судом та за його результатами постановлена ухвала від 18 березня 2019 року.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.