23.04.2019 Справа № 363/3396/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, пені,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 5 240грн., пені у розмірі 55 050,66грн., інфляційні витрати у розмірі 23 566,83грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000,00грн.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 23.12.2015 року о 08-30 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Богатирській в м. Києві, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Дані обставини встановленні постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.03.2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП.

Згідно Звіту №0003 про оцінку автомобіля «Хюндай» державний номер НОМЕР_2 , який 06.01.2015 року складений ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай» державний номер НОМЕР_2 складає 114 444,23 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 68 844,00грн.

05.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55913547 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 68 844,00грн. 11.07.2019 державним виконавцем закрито виконавче провадження у зв`язку з стягненням з ОСОБА_2 заборгованості. Оскільки з моменту заподіяння шкоди відповідачем позивачу до моменту відшкодування даної шкоди пройшло певний час, що призвело до отриманням позивачем інфляційних витрат.

Крім того, відповідачем не належним чином та тривалий час не відшкодування заподіяння ним шкоди, позивач вважає, що йому діями відповідача заподіяна моральну шкоду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області суду від 07.09.2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судових документів, заяв та клопотань не надіслав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності в межах позовних вимог, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.03.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. В постанові зазначено, що 23.12.2015 року о 08-30 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Фолькваген» державний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Богатирській в м. Києві, в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», ОСОБА_2 , третя особа - ПАТ «Укрсоцбанк» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 68 844,00грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00грн. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

К вбачається з витягу інформації про виконавче провадження № 55913547, 05.03.2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 55913547 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 68 844,00грн., моральної шкоди у розмірі 5 000грн. та судовий збір 738,44грн., а всього 74 582,44грн, за виконавчим листом від 09.01.2018 року № 761/19808/16-ц. 11.07.2019 року державним виконавцем закрито виконавче провадження у зв`язку з стягненням з ОСОБА_2 заборгованості (фактичне повне виконання рішення).

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 ЦК України факт завдання особі шкоди (зокрема, майнової), якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 3 статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 01.06.2016 року № 6-927цс16.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, на суму завданих матеріальних збитків у розмірі 68 844,00 грн., на підставі статті 625 ЦК України, має бути нараховано 23 566,83грн. - інфляційну складову та 5 240,00 грн. - три відсотки річних, які належить стягнути з відповідача.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача, суд зазначає наступне.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Згідно з положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України, моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 року у справі № 6-1575цс16 та у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц.

Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку про те, що ні чинним законодавством ні предмету спор, не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з стягненням інфляційних витрат, пені та три відсотка річних. Крім того, суд звертає увагу позивача, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2017 року стягнуто з відповідача на його користь моральну шкоду за те, що позивач тривалий час не міг користуватись власним автомобілем для власних потреб, не міг здійснити його повний ремонт, який на час розгляду судом справи № 761/19808/16-ц позивачем був відчужений в пошкодженому стані.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору, які підтверджується належними доказами.

Враховуючи вище вкладене та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 12, 16, 22, 509, 625, 1166, 1187 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 5 240,00грн., пені у розмірі 55 050,66грн. витрати інфляційні у розмірі 23 566,83грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 038,57грн.

В іншій частині в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Суддя О.Д. Рудюк