РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1509/19

18 липня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/1509/19 за позовом органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є вихованкою комунального закладу «Тучинський навчально-реабілітаційний центр» Рівненської обласної ради. Мати малолітньої рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 27.12.2017 року у справі № 564/922/17 позбавлена батьківських прав відносно дочки. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13.08.2018 року у справі №564/1375/18 відповідача було попереджено про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини і служба у справах дітей Костопільської РДА здійснювала нагляд за виконанням відповідачем свої батьківських прав, проте останній своєї поведінки не змінив, у квартирі, у якій проживає відповідач з дитиною, продовжують збиратись невідомі особи та розпивати спиртні напої, відповідач вихованням та особистістю дитини не цікавиться, під час вихідних та в період літніх канікул дитина залишається вдома без нагляду і у такому випадку існує ризик життю і здоров`ю дитини. В будинку, де проживає дитина, не прибрано, умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Крім того, процес виховання у сім`ї відсутній. Просить відібрати малолітню ОСОБА_1 від батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісяця.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивачем подано суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачем подано суду заяву розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно приписів ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 04.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №286. Батьками дитини записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 27.12.2017 року у справі № 564/922/17 матір дитини ОСОБА_3 , позбавлено батьківських.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13.08.2018 року у справі № 564/1375/18 відмовлено в задоволенні позову органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Покладено на орган опіки та піклування Костопільську районну державну адміністрацію контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сім`ї від 02.11.2018 року в будинку по АДРЕСА_2 для малолітньої ОСОБА_1 відведена окрема кімната, яка облаштована меблями. На момент огляду в будинку не прибрано, холодно, у кімнаті дитини відсутня лампочка для освітлення, приготованої їжі не було, громадянин ОСОБА_2 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, у присутності дитини ОСОБА_2 з невідомими розпивали спиртне. Дохід сім`ї невідомий, взаємовідносини в сім`ї ненормальні внаслідок ведення батьком дитини нездорового способу життя.

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сім`ї від 22.04.2019 року в будинку по АДРЕСА_2 для малолітньої ОСОБА_1 відведена окрема кімната, де вона спить на розкладному кріслі, постільна білизна відсутня, дитина вкривається старою, брудною і рваною ковдрою. У будинку не прибрано, умови проживання не відповідають санітарним нормам, відсутня приготована їжа. На момент перевірки дитина перебувала на вулиці без належного одягу, кашляла, хвора, брудна, не розчесана, голодна, мала доступ до ріжучих предметів, до системи електро- та газопостачання, що може становити загрозу життю і здоров`ю дитини. Дохід сім`ї, зі слів батька дитини, 300 грн. на день, взаємовідносини в сім`ї ненормальні, оскільки ОСОБА_2 має схильність до зловживання спиртними напоями.

Згідно інформації про відвідування сім`ї ОСОБА_2 , складеної спеціалістами служби у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації за результатами відвідування 19.04.2019 року і у зв`язку з виявленням покинутої одною малолітньої ОСОБА_1 , громадянину ОСОБА_2 телефонували тричі, проте на дзвінки він не відповідав, із сусідів ніхто не заходив та не цікавився, тому о 18:15 год. малолітню ОСОБА_1 влаштовано в дитяче відділення Костопільської ЦРЛ.

Відповідно до акта проведення оцінки рівня безпеки дитини складеного 22.04.2019 року представниками служби у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації висновок щодо рівня безпеки дитини небезпечно. Існує необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, у тому числі проведення комплексної оцінки потреб дитини та її сім`ї. Як негайний захід, з метою захисту дитини, малолітню ОСОБА_1 влаштовано до дитячого відділення Костопільської ЦРЛ.

З листа Костопільського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 02.05.2019 року №283 вбачається, що сім`я ОСОБА_2 перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах.

З листа Комунального некомерційного підприємства «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради від 03.05.2019 року № 258/01-12/19 вбачається, що за час перебування у стаціонарі дитину щодня відвідував батько, приносив одяг, їжу, цікавився станом здоров`я дитини, купував необхідні медикаменти.

Наказом служби у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації від 17.05.2019 року №29 малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поновлено на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Костопільської районної державної адміністрації від 28.05.2019 року № 19 вирішено уважати за доцільне відібрати малолітню ОСОБА_1 від ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав та доручено службі у справах дітей райдержадміністрації підготувати проект висновку органу опіки та піклування про відібрання малолітньої ОСОБА_1 від ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав та до 10.06.2019 року підготувати відповідний позов до суду.

Згідно висновка органу опіки та піклування про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав від 31.05.2019 року №1840/01-31/19 Костопільська районна державна адміністрація уважає за доцільне відібрати малолітню ОСОБА_4 від батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

Наказом служби у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації від 07.06.2019 року №39 малолітню ОСОБА_4 влаштовано на тимчасове проживання у сім`ю громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , рідного дядька по лінії батька, до прийняття рішення щодо влаштування дитини у сімейні форми виховання.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У статті 11 зазначеного Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

Відповідно до ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст.3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції передбачено, що забезпечується те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Суд дійшов переконливого висновку про те, що існує реальна загроза для життя та здоров`я неповнолітньої ОСОБА_4 Залишення дитини з батьком становитиме реальну загрозу того, що дитина страждатиме через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, залишення дитини у батька є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 веде нездоровий спосіб життя, проводить час із особами сумнівної репутації, залишає дитину на тривалий час без нагляду, має низький виховний потенціал, не дотримується правил гігієни сам і не навчає цьому дитину. Дитина часто одягнена не по сезону. Дитячі речі, постільна білизна, одіяло у занедбаному стані та неохайні. Дитина не отримує раціонального харчування, хоча відповідач, з його слів, має дохід орієнтовно 300 грн. на добу. У будинку, де проживає дитина, батько часто з невідомими особами розпиває спиртні напої, психологічна атмосфера напружена, що негативно впливає на психоемоційний стан та розвиток дитини. Відповідач своєї поведінки щодо виховання дитини не змінив та не заперечує щодо відібрання дитини.

Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.

Частиною 1 ст. 170 Сімейного кодексу України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України, діти передаються органові опіки та піклування, оскільки другого з батьків позбавлено батьківських прав, а баба, дід чи інші родичі не виявили бажання піклуватись про відібраних дітей.

Враховуючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої дочки ОСОБА_4 , а тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав є обґрунтованою і її задоволення є необхідним та буде сприяти якнайкращому захисту прав та законних інтересів малолітньої ОСОБА_4 .

Також, відповідно до ч.3 ст.170 Сімейного кодексу України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч.4 ст.170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі

Згідно приписів ч.ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дитини, матеріального становища та можливостей відповідача, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Позивач звернувся до суду з позовом 12.06.2019 року, що підтверджується відміткою на позовній заяві, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

Суд дійшов переконливого висновку про те, що визнання відповідачем, ОСОБА_2 , позову не суперечить закону та жодним чином не порушує права, свободи чи інтереси малолітньої дитини.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Згідно приписів пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше як за шість місяців.

Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір", а відтак суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 211, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів задоволити.

Відібрати у ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Костопільським РВУМВС України в Рівненській області 06.03.1997 року, зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 04.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №286) без позбавлення батьківських прав, з передачею дитини органу опіки та піклування.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Костопільським РВУМВС України в Рівненській області 06.03.1997 року, зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь закладу, де буде перебувати дитина або осіб, які будуть виховувати дитину, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 04.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про народження №286) у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 /одна тисяча/ грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.06.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Костопільським РВУМВС України в Рівненській області 06.03.1997 року, зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави 768,40 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 18.07.2019.

СуддяВ. В. Левчук