Справа № 465/4067/17 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/415/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м.Львів

Справа №465/4067/17

Провадження № 22ц/811/415/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

на рішення Франківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 17 грудня 2018 року (суддя Мартинишин М.О.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення інфляційних та 3% річних,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з відповідача на його користь суми втрат від інфляції у розмірі 16 024,83 грн. та 3% річних у розмірі 4 289,84 грн., а також судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що 25 січня 2010 року сталася ДТП у участю автомобіля «Тойота Кемрі». Згідно з договором страхування наземного транспортного засобу від 16 липня 2008 року №640552666, укладеного із ЗАТ «АСК «ІНГО Україна», автомобіль застрахований і ДТП належить до переліку страхових випадків. Однак, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування. Вказує, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року задоволено його позов та стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на його користь 74 882,40 грн. страхового відшкодування, 5 683,88 грн. - пені, 45 828,03 грн. - інфляційних нарахувань та 12 654,10 грн. - 3% річних (згідно з розрахунком судових витрат станом на 30 липня 2015 року), а також 1 390,49 грн. судового збору і 9 475,60 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року та ухвала Апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2016 року залишені без змін. Зазначає, що 31 березня 2017 року позивачем надіслано на адресу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва заяву про примусове виконання рішення суду. Кошти позивачу сплачено 29 травня 2017 року. Вважає, що відповідно до вимог ст.625 ЦК України відповідач повинен сплатити за період з 1 серпня 2015 року до 29 травня 2017 року 3% річних, що становить 4 289,84 грн., та втрати від інфляції (16 024,83 грн.). Просить позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 16 024, 83 грн. та три відсотки річних у розмірі 4 289, 84 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржуєПрАТ «АСК «ІНГО Україна». Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.Вказує, що ОСОБА_1 вчасно не повідомив про настання ДТП спеціалізовану службу «ЕСLIS», подав неправдиву інформацію про причини та обставини ДТП чим позбавив права страховика на дослідження обставин ДТП. Зазначає, що відповідач провів дослідження пошкодженого автомобіля через експертну організацію, яка зазначила, що пошкодження автомобіля не відповідають обставинам, на які посилається у своїх поясненнях страхувальник (позивач). Стверджує, що п. 7.1 (в) договору страхування та п. 15.1.3 «Правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаско)» передбачені обставини, при яких страховик має право відмовити страхувальнику у здійсненні страхового відшкодування - подання страховиком свідомо неправдивих відомостей про предмет або факт та обставини настання страхового випадку. Дана обставина була причиною для невизнання даної події страховим випадком та відмови у виплаті страхового відшкодування. Стверджує, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» на користь позивача стягнуто 74 882,40 грн. - страхового відшкодування, 5 683,88 грн. -пені, 45 828,03 грн.- інфляційних та 12 654,10 грн. - 3% річних, судовий збір та витрати на праву допомогу. Вказує, що кошти були сплачені 29 травня 2017 року. При постановлені рішення судом не взято до уваги, що частина зазначених коштів вже була стягнена з відповідача попереднім рішенням Франківського районного суду від 18 листопада 2015 року. Стверджує, що відповідач двічі був притягнений до відповідальності за одне порушення, за період з 1 серпня 2015 року до 18 листопада 2015 року.

Відповідно до умов п.5.5 договору страхування наземних транспортних засобів № 640552666 від 16 липня 2008 року, укладеного між сторонами, страховик (ПрАТ АСК «ІНГО Україна») несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, але не більше 10% від суми боргу. Дана пеня врахована до стягнення при виконанні рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року. Інших грошових зобов`язань щодо несвоєчасного страхового відшкодування умовами договору не передбачено.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з такого.

Встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на його користь 74 882,40 грн. - страхового відшкодування, 5 683,88 грн. - пені, 45 828,03 грн. - інфляційних нарахувань, 12 654,10 грн. - 3% річних, судові витрати: 1 390,49 грн. судового збору і 9 475,60 грн. витрат на правову допомогу. Розрахунок витрат здійснено станом на 30 липня 2015 року.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Франківським районним судом м.Львова при розгляді справи 18 листопада 2015 року встановлено факт настання 25 січня 2010 року страхового випадку.

З постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 21 червня 2017 року про перевірку виконавчого провадження №53736554 з примусового виконання рішення Франківського районного суду м.Львова по справі 1326/6114/2012 про стягнення з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування загальною сумою 149 914,50 грн. вбачається, що вказане виконавче провадження відрито 7 квітня 2017 року. Кошти в розмірі 149 914,50 грн. перераховано 29 травня 2017 на користь стягувача, що свідчить про фактичне виконання судового рішення, у зв`язку з чим 31 травня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням.

Наявність судового рішення про стягнення страхового відшкодування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Таким чином, судове рішення, яким задоволено вимогу про стягнення страхового відшкодування, не породжує, а підтверджує підставу виникнення зобов`язання грошового характеру, яке виникло до, а не внаслідок прийняття такого судового рішення.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки грошове зобов`язання перед позивачем по сплаті страхового відшкодування виконано відповідачем лише 29 травня 2017 року, то з ПрАТ «УТСК» підлягають до стягнення : інфляційні втрати - 16 024,83 грн., три відсотки річних - 4 289,84 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування за період прострочення з 1 серпня 2015 року по 28 травня 2017 року (697 днів прострочення сплати суми 74 882,40 грн.), згідно здійсненого позивачем розрахунку, а всього - 20 314,67 грн.

Вказаний розрахунок не спростований.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 6 червня 2019 року.

Головуючий

Судді