Постанова

Іменем України

13 червня 2019 року

м. Київ

справа № 303/7219/16

провадження № 61-30413св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

позивач - ОСОБА_3 ,

позивач - ОСОБА_4 ,

позивач - ОСОБА_5 ,

відповідач - управління освіти виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області,

відповідач - Мукачівський центр позашкільної освіти Мукачівської міської ради Закарпатської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Мукачівської міської ради на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2017 року у складі судді Слюсарчука В. М. та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 червня 2017 року у складі суддів Мацунича М. В., Джуга С. Д., Куштана Б. П.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до управління освіти виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області (далі - управління освіти), Мукачівського центру позашкільної освіти Мукачівської міської ради (далі - Мукачівський центр позашкільної освіти), в якому просили поновити їх на роботі на раніше займаних посадах та стягнути на користь кожного середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що згідно наказу Мукачівського міського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради (далі по тексту - Центр) від 26 травня 2015 року позивачів звільнено із займаних посад у зв`язку з ліквідацією установи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП Українивідповідно до рішення Мукачівської міської ради від 15 січня 2015 року.

Незаконність даного рішення міської ради оскаржувалась у судах різних інстанції і на підставі постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року скасовано реєстраційні дії, пов`язані з внесенням до Єдиного державного реєстру запису про припинення діяльності Мукачівської міської станції юних техніків та Мукачівського міського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради.

У зв`язку з наведеним, позивачі звернулися до Мукачівського міського управління освіти з проханням поновити їх на роботі, однак отримали відмову. Одночасно їх було повідомлено, що рішенням Мукачівської міської ради від 06 жовтня 2016 року реорганізовану установу, в якій вони працювали, було приєднано до Мукачівського центру позашкільної освіти.

Позивачі вважають таку реорганізацію установи формальною, а дію трудового договору такою, що продовжується згідно зі статтею 36 КЗпП України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 червня 2017 року, позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника гуртків Мукачівського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді керівника гуртків Мукачівського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради.

Поновлено ОСОБА_5 на посаді керівника гуртків Мукачівського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді керівника гуртків Мукачівського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді завідувача господарством Мукачівського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради.

Стягнуто з управління освіти виконавчого комітету Мукачівської міської ради на користь ОСОБА_1 5 8826,88 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з управління освіти виконавчого комітету Мукачівської міської ради на користь ОСОБА_2 44 724,96 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з управління освіти виконавчого комітету Мукачівської міської ради на користь ОСОБА_5 26 021,51 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з управління освіти виконавчого комітету Мукачівської міської ради на користь ОСОБА_4 42 381,36 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з управління освіти виконавчого комітету Мукачівської міської ради на користь ОСОБА_3 15 988,40 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за 1 місяць.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що звільнення позивачів відбулося з порушенням трудового законодавства, оскільки рішення Мукачівської міської ради від 15 січня 2015 року про ліквідацію установи, яке стало основною причинною звільнення позивачів (про що зазначено у всіх наказах про звільнення), визнано незаконним та скасовано в судовому порядку, у зв`язку з чим, з моменту його скасування підстава для звільнення позивачів фактично відпала, а відтак наявне порушення трудових прав. При цьому, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного позивачами строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Мукачівської міської ради, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами порушено норми процесуального права, оскільки фактично вирішили колективний спір, а не кожний індивідуальний трудовий спір окремо. Трудові спори про поновлення на роботі є індивідуальними, що унеможливлює розгляд справи за спільним позовом.

Позивачами пропущено встановлений статтею 233 КЗпП України строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботі та клопотання про його поновлення не заявлялось. Поважність причин пропуску вказаного строку позивачами не доведено.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі наведених норм, касаційну скаргу разом з цивільною справою передано до Верховного Суду.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, позивачі заперечують проти доводів касаційної скарги відповідача та просять залишити ухвалені у справі рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

У відзиві на касаційну скаргу, Мукачівський центр позашкільної освіти, підтримав доводи Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Мукачівської міської ради, та послався на те, що під час розгляду справи судами не досліджено трудових книжок позивачів, фактів нарахування та отримання останніми заробітних плат, соціальних виплат, у тому числі виплат по безробіттю.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звільнення позивачів у справі за пунктом 1 статті 40 КЗпП України проведено у зв`язку з ліквідацією Мукачівського міського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради.

Підставою ліквідації стало рішення Мукачівської міської ради від 15 січня 2015 року та наказ управління освіти від 03 лютого 2015 року.

Статтею 43 Конституції Українивизначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП Україниправовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк , а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом лише у випадках зміни в організації виворництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкруцтва або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Із змісту наведеної норми убачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, зокрема: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

При цьому, вживані у зазначеному пункті поняття: «ліквідація», «реорганізація», «перепрофілювання», «банкрутство», «скорочення чисельності або штату працівників» - стосуються саме підприємств, установ, організацій як юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів.

За таких обставин підставою для розірвання з працівником трудового договору у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП Україниможе бути ліквідація саме підприємства, установи, організації як юридичної особи. Ліквідація структурного підрозділу юридичної особи зі створенням чи без створення іншого структурного підрозділу не є ліквідацією юридичної особи.

Згідно з частинами другою та третьою статті 36 КЗпП зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Частинами 2, 3 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, підлягають з`ясуванню, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Установлено, що 15 січня 2015 року Мукачівською міською радою прийнято рішення, яким зокрема вирішено ліквідувати Центру туризму, краєзнавства, екскурсій та спорту управління освіти з 01 червня 2015 року, передавши його функції управлінню праці та соціального захисту населення.

На підставі даного рішення 03 лютого 2015 року управлінням освіти Мукачівської міської ради видано наказ «Про ліквідацію Мукачівського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради», та наказами від 26 травня 2015 року звільнено з посад працівників цього центу позивачів у зв`язку з ліквідацією установи згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 09 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2015 року, визнано незаконними та скасовано рішення Мукачівської міської ради від 15 січня 2015 року «Про внесення змін у структуру, штат та чисельність виконавчих органів Мукачівської міської ради комунальних установ та організацій», яким ліквідовано з 01 червня 2015 року Станцію юних техніків та Центр туризму, краєзнавства та екскурсій, та рішення Мукачівської міської ради від 26 березня 2015 року, яким внесено зміни до рішення Мукачівської міської ради від 15 січня 2015 року, на підставі яких припинено як юридичні особи Мукачівську станцію юних техніків Мукачівської міської ради Закарпатської області та Мукачівський центр туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради Закарпатської області.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року скасовано реєстраційні дії, що пов`язані з внесенням до Єдиного державного реєстру запису про припинення Мукачівської станції юних техніків Мукачівської міської ради та Мукачівського центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради.

Рішенням Мукачівської міської ради від 06 жовтня 2016 року реорганізовано еколого-натуралістичний центр учнівської молоді Мукачівської міської ради, Мукачівський центр туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради шляхом приєднання до Мукачівського центру позашкільної освіти, який визнано правонаступником зазначених організацій.

Установивши, що рішення Мукачівської міської ради від 15 січня 2015 року про ліквідацію Центру туризму, краєзнавства та екскурсій, яке стало підставою звільнення позивачів (про що зазначено у всіх наказах про звільнення), визнано незаконним та скасовано в судовому порядку, та з моменту його скасування підстава для звільнення позивачів фактично відпала, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про порушення трудових прав позивачів, які підлягають судовому захисту.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що прийняття Мукачівською міською радою рішення від 06 жовтня 2016 року, яким реорганізовано Центр туризму, краєзнавства та екскурсій та внесення 22 грудня 2016 року запису до реєстру про припинення Центру, не впливають та не підтверджують законність звільнення позивачів, оскільки вказане рішення про реорганізацію установи прийнято вже після звільнення позивачів.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а зобов`язує роботодавця (органу місцевого самоврядування) працевлаштувати працівників ліквідованої установи.

У випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Установивши, що фактично мало місце не ліквідація центру туризму, краєзнавства, екскурсій і спорту учнівської молоді Мукачівської міської ради, а його реорганізація, суди констатували факт порушення трудових прав позивачів, зокрема щодо невиконання роботодавцем обов`язку по працевлаштуванню працівників реорганізованої установи, чим порушено гарантії їх трудових прав.

Під час розгляду справи суди попередніх інстанцій дали належну оцінку причинам пропуску позивачами строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, обґрунтовано визнали їх поважними та навели обґрунтовані мотиви для його поновлення з метою судового захисту порушених трудових прав незаконно звільнених працівників.

Доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачами строку звернення до суду та безпідставність його поновлення судом належним чином не мотивовані та спростовуються встановленими судами попередніх інстанції обставинами, зокрема і обґрунтованими висновками апеляційного суду, до яких він дійшов, перевіряючи аналогічні доводи апеляційної скарги відповідача.

Посилання у касаційній скарзі відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи за спільним позовом, а не за позовом кожного з позивачів окремо, як індивідуальних трудових спорів, є правильним, проте таке порушення не призвело до неправильного вирішення спору або неправильного встановлення обставин та не спростовує правильність висновків судів щодо незаконності звільнення позивачів і наявність правових підстав для поновлення їх на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також не може бути об`єктивною і самостійною підставою для скасування обґрунтованих і законних судових рішень, якими в цілому спір вирішено правильно.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Управління освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Мукачівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 червня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська