Провадження № 2-з/643/63/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївна, про визнання недійсними електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.07.2019 року звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївни, в якому просить: 1) визнати недійсними електронні торги з реалізації належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна трикімнатної квартири загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 61,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі Квартира), що були оформлені Протоколом № 415328 від 27.06.2019 року, складеним Державним підприємством «СЕТАМ»; 2) визнати недійсним Протокол № 415328 від 27.06.2019 року, складений Державним підприємством «СЕТАМ» за результатами проведення електронних торгів з реалізації належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна - Квартири; 3) визнати незаконним Акт приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. від 15.07.2019 року про реалізацію предмета іпотеки Квартири, при примусовому виконанні у виконавчому провадженні № 58661100; 4) визнати незаконним та скасувати видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. 15.07.2019 року за реєстровим номером № 13987 Свідоцтво на ім`я ОСОБА_2 про право власності на майно, що складається з Квартири; 5) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 32398698 від 15.07.2019 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на майно Квартиру.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.07.2019 року позивач отримав листа від Державного підприємства «СЕТАМ», з якого дізнався, що 27.06.2019 року Державним підприємством «СЕТАМ» були проведені електронні торги по лоту № 352938, за результатами яких належна йому Квартира була продана ОСОБА_2 за 1016640, 00 грн. З протоколу про проведення електронних торгів № 415328 вбачається, що отримувач коштів від реалізації квартири позивача - приватний виконавець Бабенко Дмитро ОСОБА_4 . Позивач одразу ж 16.07.2019 року звернувся до приватного виконавця Бабенко Д.А. виконавчого округу Харківської області з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та дізнався, що відносно нього 19.03.2019 року приватним виконавцем Бабенко Д.А. було відкрито виконавче провадження № 58661100 з примусового виконання виконавчого листа № 755/28858/14-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 806193,40 грн. В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем Бабенко Д.А. було передано на реалізацію предмет іпотеки, а саме Квартиру, що належить на праві приватної власності позивачу на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Московської районної у місті Харкові ради 18.11.2008 року, право власності зареєстроване 24.11.2008 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». 15.07.2019 року приватним виконавцем Бабенко Д.А. складено акт про реалізацію предмету іпотеки при примусовому виконанні виконавчого провадження № 58661100. Крім того, 15.07.2019 року на підставі акту про реалізацію предмету іпотеки, видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру на ім`я ОСОБА_2 . Позивач вважає, що проведені електронні торги є незаконним та такими, що проведені з порушенням діючого законодавства. Так, 05 жовтня 2007 року між позивачем (позичальником) та ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитором) був укладений Договір кредиту № 834/18-27/35/7-169, згідно з яким банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання грошові кошти в сумі 83798,00 доларів США. Згідно п. 1.2. кредит надавався позичальнику з метою інвестування у будівництво будинку відповідно до Договору про пайову участь у будівництві №ДН/133-01-06 житлового будинку по АДРЕСА_2 від 10.01.2006 року, що укладений між позичальником (пайовиком) та фірмою «ТММ». 02 лютого 2011 року сторони уклали у нотаріуса Договір про внесення змін № 1, відповідно до якого внесли зміни до іпотечного договору № 834/19-27/35/7-247 від 05.10.2007 року та змінили предмет іпотеки на Квартиру. На теперішній час діє Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Зазначена квартира є єдиним житлом позивача, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, придбана за кошти, отримані позивачем за споживчим кредитом в іноземній валюті. Наведене свідчить, що приватний виконавець Бабенко Д.А., будучі обізнаним, що на Квартиру розповсюджується дія Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», незаконно передав Квартиру на реалізацію. Крім того, виконавець всупереч рішення Апеляційного суду Харківської області від 27.04.2017 року, яким визначена початкова ціна предмета іпотеки для подальшої реалізації в сумі 2321300,00 грн., оцінив вартість предмета іпотеки в 1016640,00 грн. і за цією ціною передав Квартиру на реалізацію. Вказані дії виконавця суперечать Порядку реалізації арештованого майна № 2831/5, згідно якого якщо вартість майна боржника визначена в судовому рішенні, виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням. Приватний виконавець не надсилав позивачу копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію постанови про опис і арешт майна боржника. ДП «СЕТАМ» не повідомило позивача, як боржника, про дату, час, місце проведення торгів, а також стартову ціну реалізації майна, за якою майно пропонується до продажу, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості зупинити електронні торги та повідомити, що Квартира є його єдиним житлом, на яке розповсюджується дія Закону України від 02.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». У Квартирі з 26.11.2008 року зареєстровані та проживають колишня дружина позивача ОСОБА_3 разом з їх неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 , 2007 року народження. Всупереч вимог законодавства України, зокрема ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», Порядку реалізації арештованого майна тощо, не було отримано дозвіл органу опіки та піклування на реалізацію Квартири, право користування якою мала малолітня дитина. Враховуючи наведене вище, електронні торги є незаконними та такими, що проведені з грубим порушенням чинного законодавства України.

Разом із вказаним позовом до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просить: накласти заборону на відчуження на Квартиру, що зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2 на праві власності; заборонити відповідачу ОСОБА_2 вчиняти певні дії, спрямовані на виселення з Квартири теперішніх мешканців, а саме неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заборонити вселення інших осіб до Квартири; заборонити відповідачу реєструвати інших осіб до Квартири.

В обґрунтування заяви зазначено, що виходячи із змісту позовних вимог, очевидним є необхідність заборонити відповідачу ОСОБА_2 відчужувати майно, вчиняти будь-які дії, що порушують право користування позивача Квартирою на час розгляду спору в суді. У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 16.07.2019 року одразу після оформлення права власності зняв з реєстраційного обліку позивача, його колишню дружину ОСОБА_3 , неповнолітню дитину ОСОБА_5 , позивач має всі підстави побоюватись, що відповідач ОСОБА_2 може розпорядитися даною Квартирою, що знаходиться у нього на праві власності, та відчужити її на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду, а також безпідставно виселити із квартири його неповнолітню дитину, колишню дружину, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши отримані матеріали, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви з огляду на наступне.

З доводів заяви про забезпечення позову, позовної заяви та наданих позивачем документів вбачається, що між сторонами виник спір з приводу законності набуття відповідачем ОСОБА_2 . Квартири у власність, та, відповідно, законності вибуття Квартири з власності позивача, тобто спір щодо права власності на Квартиру.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Квартира належала на праві власності позивачу ОСОБА_1 . Вказана Квартира була предметом іпотеки за договором, укладеним з ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 27.04.2017 року, на Квартиру як на предмет іпотеки було звернуто стягнення з визначенням початкової ціни для подальшої реалізації в сумі 2321300,00 грн. В подальшому, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 15.07.2019 року, право власності на Квартиру 15.07.2019 року було зареєстровано за ОСОБА_2 . Останній згідно протоколу проведення електронних торгів № 415328, акту про реалізацію предмета іпотеки від 15.07.2019 року придбав Квартиру за 1016640,00 грн. та отримав свідоцтво про право власності на Квартиру від 15.07.2019 року. Як вбачається з акту про реалізацію предмета іпотеки, Квартиру передано на реалізацію в якості предмета іпотеки, іпотекодержателем є ПАТ «Укрсоцбанк», іпотекодавцем позивач, виконавчий лист виданий 31.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва. Згідно довідки № 329 від 14.12.2018 року, в квартирі були зареєстровані позивач, його дружина та малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 17.07.2019 року, згідно довідки про зареєстрованих в житловому приміщенні осіб, в Квартирі будь-які особи не зареєстровані.

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність

держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Позивач в заяві про забезпечення позову просить в тому числі накласти заборону відчуження Квартири.

Виходячи із змісту позовних вимог, згідно яких спір виник з приводу права власності на Квартиру, яка в даний час зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , суд вважає доведеним, що можливе відчуження ОСОБА_2 Квартири у власність інших осіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в даній цивільній справі в разі задоволення позовних вимог.

За таких обставин накладення заборони відчуження Квартири є необхідним засобом забезпечення позову, який гарантуватиме ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача в разі задоволення позову і одночасно не становитиме надмірний тягар для власника квартири ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття таких заходів забезпечення позову, як заборона відповідачу ОСОБА_2 вчиняти певні дії, спрямовані на виселення з Квартири теперішніх мешканців, а саме неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заборона вселення інших осіб до Квартири, заборона відповідачу реєструвати інших осіб до Квартири, суд керується таким.

Позивач просить заборонити вчиняти певні дії, не зазначаючи їх конкретного переліку. При цьому виселення позивача та членів його сім`ї з Квартири можливе лише в судовому порядку шляхом пред`явленням до них відповідного позову. Враховуючи наведене, в разі пред`явлення такого позову, позивач та інші особи не будуть позбавлені можливості заперечувати під час судового розгляду таке виселення, і вирішення вказаного питання буде знаходитись у компетенції суду, який розглядатиме справу. Заборона відповідачу вчиняти дії, спрямовані на виселення з Квартири теперішніх мешканців, фактично передбачатиме і заборону звернення до суду з позовом про їх виселення, що суперечитиме чинному законодавству України і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими гарантоване право кожного на звернення до суду.

Щодо вимог про заборону вселення інших осіб до Квартири та заборону відповідачу реєструвати інших осіб в Квартирі, то позивачем не обґрунтовано, яким чином відповідні дії відповідача можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, які стосуються виключно визнання недійсними та незаконними документів, на підставі яких відповідач ОСОБА_2 набув право власності на Квартиру, та скасування запису про реєстрацію права власності останнього.

Враховуючи наведене, суд на даній стадії розгляду справи приходить до висновку, що позивачем не доведено співмірність вказаних заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин суд частково задовольняє заяву про забезпечення позову та накладає заборону відчуження спірної квартири.

З урахуванням предмету, підстав позову та змісту позовних вимог, суд не вбачає підстав для вжиття зустрічного забезпечення.

Суд роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права в порядку, визначеному ст. 156, 158 ЦПК України, звернутись до суду з заявою про заміну одного заходу забезпечення позову іншим або з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольга Юріївна про визнання недійсними електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру - задовольнити частково.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 98,7 кв.м., житловою площею 61,2 кв.м., щодо якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.07.2019 року проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 .

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Крівцов Д.А.