Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/725/19
Провадження № 2/376/575/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Клочка В.М.,

при секретарі - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної крмінальним правопорушенням,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 12.12.2013 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_2 , шляхом обману та зловживаючи її довірою, уклав з нею договір про виготовлення меблів, умисно, заволодів її грошовими коштами в сумі 1600,00 грн., які вона, будучи введена в оману, віддала добровільно, не підозрюючи про його злочинні наміри. Грошовими коштами ОСОБА_2 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 обіцяв повернути позивачу грошові кошти в повному обсязі, але станом на день подачі позову до суду збитки не відшкодовані.

Відповідно до вироку Сквирського районного суду Київської області від 10.08.2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 190 ч.1, ст.190 ч.2, ст.70 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. До засудженого ОСОБА_2 застосовано ст.75 КК України і звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - один рік. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнана потерпілою.

З урахуванням індексу інфляції за 2013-2018 роки загальна сума збитків становить 4018,00 грн..

Також, позивач зазначає, що окрім матеріальних збитків відповідач завдав їй і моральної шкоди, яка полягає у завданні глибоких душевних переживань та страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не було заявлено, тому позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути матеріальні збитки в розмірі 4018,00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. та 700,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю, заперечень не має.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання.

Матеріалами справи встановлено, що 12.12.2013 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_2 , шляхом обману та зловживаючи довірою ОСОБА_1 , уклав з нею договір про виготовлення меблів, умисно, заволодів її грошовими коштами в сумі 1600,00 грн., які вона, будучи введена в оману, віддала добровільно, не підозрюючи про його злочинні наміри. Грошовими коштами ОСОБА_2 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 обіцяв повернути позивачу грошові кошти в повному обсязі, але станом на день подачі позову до суду збитки не відшкодовані.

Відповідно до вироку Сквирського районного суду Київської області від 10.08.2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 190 ч.1, ст.190 ч.2, ст.70 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. До засудженого ОСОБА_2 застосовано ст.75 КК України і звільнено його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - один рік. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнана потерпілою.

З урахуванням індексу інфляції за 2013-2018 роки загальна сума збитків становить 4018,00 грн..

Також, позивач зазначає, що окрім матеріальних збитків відповідач завдав їй і моральної шкоди, яка полягає у завданні глибоких душевних переживань та страждань внаслідок протиправної поведінки відповідача.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не було заявлено.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Сквирського районного суду Київської області від 10.08.2018 року встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду в сумі 1600,00 грн..

З урахуванням індексу інфляції за 2013-2018 роки загальна сума збитків становить 4018,00 грн..

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 неправомірними діями ОСОБА_2 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 4018,00 грн., яка не відшкодована, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача завдану матеріальну шкоду.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, враховує характер вчиненого правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, вину відповідача, а також інші обставини, які мають істотне значення, виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо завданої моральної шкоди в сумі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З урахуванням наведеного та відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з коштів за надану позивачу професійну правничу допомогу, в розмірі 700,00 грн..

Також, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.15,22,23,1166,1167 ЦК України,

ст.ст.10,12,13,18,81,133,141,200,206,258,263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , матеріальну шкоду у розмірі 4018,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , 700,00 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 768,40 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Клочко