Справа № 461/3186/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/811/1466/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою фермерського господарства «ОСОБА_1» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 15 лютого 2017 року у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_1» до прокуратури Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року фермерське господарство «ОСОБА_1» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України грошові кошти в сумі 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи прокуратури Львівської області - старшого прокурора відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції Сапуцького Р.Я., при розгляді клопотання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами з порушенням ст.40 Конституції України, ст.ст.400-5, 400-8 КПК України (в редакції 1960 року), внаслідок чого порушено конституційні права позивача в особі його представника ОСОБА_1 і спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності та ділової репутації.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16.02.2011 року за вих. №72 в прокуратуру Львівської області ним було направлено клопотання про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень - постанови Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2005 року, ухвали апеляційного суду Львівської області від 14.03.2006 року, постанови судді Верховного Суду України Кияшко А.Я. від 26.04.2006 року, за результатами розгляду якого 14.03.2013 року він отримав з прокуратури Львівської області постанову про відмову в призначенні розслідування за нововиявленими обставинами від 07.11.2013 року, винесену старшим прокурором відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції Сапуцьким Р.Я., яким незаконно, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного обґрунтування своїх висновків, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання розслідування за нововиявленими обставинами щодо вказаних судових рішень.

05 вересня 2016 року Галицьким районним судом м.Львова постановлено ухвалу, якою відмовлено у відкритті провадження за позовом фермерського господарства « ОСОБА_1» до прокуратури Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди на тій підставі, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 05 вересня 2016 року скасовано ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 жовтня 2016 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі.

На виконання вимог суду апеляційної інстанції, Галицький районний суд м.Львова ухвалою від 09.11.2016 року відкрив провадження в даній справі, призначивши справу до розгляду в порядку цивільного судочинства, відтак, питання підвідомчості справи вирішено судом.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 15 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт вважає рішення суду незаконним і необґрунтованим, ухваленим без належної правової оцінки його доводів та доказів, які він подав на підтвердження своїх вимог, без застосування норм Конституції України, які є нормами прямої дії, та положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, зокрема, під розписку (а.с.246) та шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення судових повісток-повідомлень, які вони отримали (а.с.249-250), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.06.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 21.06.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач свою вимогу про відшкодування моральної шкоди пов`язує із винесенням названою вище службовою особою прокуратури Львівської області постанови за наслідками розгляду його клопотання про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, яку він вважає незаконною.

За загальним правилом, яке міститься у статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч.6 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування або прокуратури, відшкодовується на загальних підставах.

Таким чином, з аналізу зазначених вище норм матеріального закону вбачається, що у справі про відшкодування моральної шкоди, яка розглядається судом в порядку цивільного судочинства, на підтвердження факту неправомірності (незаконності) дій, рішень та/або бездіяльності посадових або службових осіб органів прокуратури, визначених частиною шостою статті 1176 ЦК України, особа, яка вважає, що такими діями (рішеннями) та/або бездіяльністю їй завдано шкоди, повинна надати, зокрема, судове рішення про визнання таких дій (рішень) та/або бездіяльності незаконними, оскільки загальним судам цивільної юрисдикції такі справи непідвідомчі, а підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Враховуючи те, що позивач не надав відповідного судового рішення про визнання описаних в позовній заяві дій (рішень) та/або бездіяльності відповідача неправомірними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю та безпідставністю.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив справу, не допустивши порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_1» залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 червня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.