провадження № 6/752/721/19
УХВАЛА

18.06.2019 року Голосцївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П

з участю секретаря судового засдіання Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення суду у цивільній справі № 752/20370/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до стану придатного до використання за цільовим призначенням, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа № 752/20370/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до стану придатного до використання за цільовим призначенням.

26.04.2019 року позивач звернувся до суду із заявою про встановлення виконання рішення суду. В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року у справі № 752/20370/15-ц було зобов`язано відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, площею 0,0832 га, по АДРЕСА_1 (у відповідності до координат зовнішніх меж земельної ділянки, що зазначені в проекті землеустрою), привівши у придатний до використання за цільовим призначенням стан шляхом звільнення її від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили. 23.07.2018 року державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Київ Гапоновою І.Є. було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 56807757 та № 56807838 та зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконати рішення суду в строк до 10 робочих днів. В зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин, на боржників були накладені штрафи постановами державного виконавця від 27.11.2018 р. та від 10.12.2018 р. 2.02.2019 року заявником були подані заяви про здійснення заходів примусового виконання рішення суду без участі боржників. Однак, 18.03.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку з тим, що 18.03.2019 року державним виконавцем було направлено подання про притягнення боржників до кримінальної відповідальності. Заявник вважає, що виконавчі провадження закінчені без фактичного виконання рішення суду, та із усної бесіди з державним виконавцем йому стадо відомо, що у виконавчому листі зазначено зобов`язати боржників звільнити земельну ділянку, а не - звільнити звільнити земельну ділянку, що нібито ускладнює та робить неможливим здійснення заходів для примусового виконання рішення суду без участі боржників, а тому заявник з метою захисту своїх прав звернувся до суду із даною заявою, в якій просить на підставі ст. 435 ЦПК України: визнати закінчення виконавчих проваджень № 56807757 та № 56807838 з примусового виконання рішення суду від 06.03.2018 року у справі № 752/20370/15-ц без фактичного звільнення належної ОСОБА_1 земельної ділянки таким, що порушує його законні права та інтереси; встановити примусовий порядок виконання рішення суду без участі боржників, в зв`язку з чим викласти другий абзац резолютивної частини рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року у справі № 752/20370/15-ц в новій редакції, а саме: «Звільнити земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 (площею 0,0832 га) по АДРЕСА_1 (у відповідності до координат зовнішніх меж земельної ділянки, що зазначені в проекті землеустрою), привівши у придатний до використання за цільовим призначенням стан (за рахунок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), шляхом звільнення її від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили»; видати заявнику виконавчі листи з новою резолютивною частиною.

Заявник (стягувач) в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Представник відповідачів в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до стану придатного до використання за цільовим призначенням було задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 (у відповідності до координат зовнішніх меж земельної ділянки, що зазначені у проекті землеустрою), привівши у придатний для використання за цільовим призначенням стан, шляхом звільнення її від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 472 грн. 20 коп. (т. 2 а.с. 68-74).

Копію зазначеного заочного рішення у справі було направлено сторонам для відома (т. 2 а.а.75).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2018 року, було виправлено описку допущену в описовій частині рішення суду від 06.03.2018 року. Копію ухвали направлено сторонам у справі для відома (т. 2 а.с.77-79, 80).

01.06.2018 року позивач отримав в приміщенні суду особисто два виконавчі листи.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2018 року, було виправлено описку допущену в резолютивній частині рішення суду від 06.03.2018 року в частині правильності написання імені по-батькові відповідача ОСОБА_3 . Копію ухвали направлено сторонам у справі для відома (т. 2 а.с.93-94, 95).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2018 року, було виправлено описку допущену в резолютивній частині рішення суду від 06.03.2018 року в частині зазначення одиниці вимірювальної площі земельної ділянки. Копію ухвали направлено сторонам у справі для відома (т. 2 а.с.99-100, 101).

29.06.2018 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 06.03.2018 року.

23.07.2018 року держаним виконавцем було відкрито виконавчі провадження № 56807757 та № 56807838 з примусового виконання рішення суду від 06.03.2018 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2018 року, в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 06.03.2018 року, було відмовлено (т. 2 а.с.139-140).

11.12.2018 року представником відповідачів було подано апеляційну скаргу на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року та 12.12.2018 року відповідачами були подані заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 19.12.2018 року, у справі відкрито апеляційне провадження та зупинено дію заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року (т. 2 а.с.166).

Постановою Київського апеляційного суду від 11.02.2019 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року було залишено без змін та зазначено, що постанова набирає законної сили з моменту її прийняття (т. 2 а.с. 196-199).

25.02.2019 року цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва із суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с.200).

20.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського РВДВС у м. Києві із заявою про здійснення заходів примусового виконання рішення суду без участі боржників (а.с.58).

З відповіді Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві № П-889 від 03.04.2019 року, вбачається, що 22.02.2019 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження, оскільки, 11.02.2019 року Київським апеляційним судом рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2018 року було залишено без змін. Крім того, 13.03.2019 року державним виконавцем до Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві направлено подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності в порядку передбаченому ст. 382 КК України, а також 18.03.2019 року державним виконавцем, керуючись п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень № 56807757 та № 56807838, копії яких направлено сторонам.

Згідно із ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У відповідності до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.

Зміна способу або порядку виконання може відбуватися у заміні одного заходу примусового виконання судового рішення іншим.

Згідно із ч. 1 ст. 33 України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно із п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення суду визначається на підставі ст. 16 ЦК України. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Чіткого та вичерпного переліку підстав зміни способу та порядку виконання судового рішення діючим законодавством не передбачено, однак до обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення, процесуальне законодавство відносить наступні: хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо. Вказані обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначено, що рішення суду фактично не виконане, державним виконавцем закрито виконавче провадження без його фактичного виконання, та направлено подання до правоохоронних органів, однак, слід звернути увагу на те, що дана заява подана заявником вже після винесення постанов про закінчення виконавчого провадження та доказів на підтвердження оскарження дій державного виконавця в цій частині суду не надано та ці постанови на день подачі заяви є чинними, що свідчить про вжиття державним виконавцем заходів для належного виконання рішення суду.

Окремо слід звернути увагу на те, що позивач уточнюючи позовні вимоги просив суд зобов`язати саме відповідачів звільнити спірну земельну ділянку, та ці вимоги судом були задоволені в повному обсязі. Зазначена позиція суду була підтримана судом апеляційної інстанції та рішення суду у даній справі було залишено без змін.

На думку суду, заява стягувача про зміну способу виконання рішення суду із проханням викласти резолютивну частину рішення в іншій редакції, є зміною способу захисту порушеного права, однак, не є зміною способу виконання рішення суду, та призведе до фактичної зміни змісту резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що виконавчі провадження закінчені, доказів неправомірності дій державного виконавця суду не надано, та вимоги заяви призведуть до фактичної зміни змісту резолютивної частини судового рішення, суд вважає, що законних підстав для визначення порядку виконання рішення суду в даному випадку немає, а відтак в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання рішення суду у цивільній справі № 752/20370/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до стану придатного до використання за цільовим призначенням, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва

Суддя Н.П. Чередніченко