Справа №462/891/18
пр № 2-з/464/41/19
У Х В А Л А

11 червня 2019 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду міста Львова Тімченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

у с т а н о в и в :

у провадженні суду знаходиться цивільна справа № 462/891/18 за позовом представника ОСОБА_2 , поданим в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коваль О.М. про визнання права власності в порядку спадкування за законом та розподіл спадкового майна в натурі. За збільшеними позовними вимогами позивач просить:

1.виділити частку ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спільній сумісній власності на квартиру загальною площею 81,60 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі ј частини квартири;

2.визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на:

-1/4 однокімнатної квартири загальною площею 31,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-1/16 чотирьохкімнатної квартири загальною площею 81,60 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (на праві спільної сумісної власності);

-1/4 чотирьохкімнатної квартири загальною площею 107,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

-1/4 гаражу № 133 загальною площею 31,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , гаражний кооператив «Космос»;

-1/4 причіпа 1900 р.в. червоного кольору;

-1/4 автомобіля «ГАЗ» 1985 р.в.;

-1/4 мисливської гладкоствольної рушниці BROWNING, к -16 , № НОМЕР_2 .

Також позивачем подано заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно, однак не у частинах - 1/4 чи 1/16 як просить визнати право власності за позовом, а в цілому.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

При вирішенні питання забезпечення позову суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.п.1, 2 ч.1, ч.3 ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з наданими позивачем доказами майно належить:

-квартира АДРЕСА_5 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (помер), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

-квартира АДРЕСА_6 - ОСОБА_6 (помер);

-квартира АДРЕСА_7 - ОСОБА_6 (помер);

-гараж АДРЕСА_8 , гаражний кооператив «Космос», причіп 1900 р.в. червоного кольору та автомобіль «ГАЗ» 1985 р.в. - ОСОБА_6 (помер).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на 1/4 чи 1/16 частини спірного майна, натомість просить накласти арешт на все майно, що не є співмірним із предметом позову. Відносно частин спірного майна, що належать відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві власності, докази чого і надано позивачем, і не є предметами спору, не можуть бути вжиті заходи забезпечення. Щодо рухомого і нерухомого майна, яке зареєстровано за померлим 24 вересня 2016 року ОСОБА_6 , то таке не може бути відчужене відповідачами, оскільки таке їм не належить. При цьому спір виник щодо визнання прав власності на майно, а не щодо користування чи володіння майном.

При цьому наявність самого по собі позову про визнання права власності в порядку спадкування не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом арешту. Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення чи неможливість виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження не є достатньою підставою для накладення арешту на майно.

З урахуванням наведеного обраний позивачем спосіб забезпечення позову у виді арешту не відповідає заявленим вимогам, у зв`язку чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання - 11 червня 2019 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст.351-356 ЦПК України з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Суддя О.В.Тімченко