Справа № 442/8303/18 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/921/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького районного суду Львівської області від 01 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2019 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення до набрання законної сили рішень Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справах №442/533/19, №442/534/19 та №442/1081/19.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною. Також вважає, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Стверджує, що в матеріалах справи достатньо доказів для здійснення розгляду справи по суті позовних вимог. Окрім цього, зупинення провадження у даній справі призводить до зменшення розумного строку розгляду справи. Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2019 року та направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На розгляді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення.

01 березня 2019 року представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду першої інстанції заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільних справах №442/533/19, №442/534/2019 та №442/1081/2019 з доданням ухвал про відкриття провадження по двох згаданих справах.

Задовольняючи вищезгадану заяву та зупиняючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказану справу неможливо вирішити без вирішення інших розпочатих цивільних справ ( №442/533/19, №442/534/2019 та №442/1081/2019), оскільки від їх вирішення буде залежати рішення у даній справі.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У цьому випадку провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК).

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Проте суд, у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши іншу цивільну справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання права власності на житловий будинок виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи та об`єктивну неможливість розгляду справи.

Крім того, зупиняючи провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Крім того, оскаржувана ухвалу в частині зупинення провадження по справі постановлена із порушенням норм процесуального права, а саме ч. 3 ст. 210 ЦПК України та п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, згідно яких на стадії розгляду справи по суті не допускається зупинення провадження з підстав об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, у порушення п. 6. ч. 1 ст. 251 ЦПК України, формально розглянув заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі та дійшов помилкового висновку про її задоволення, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі, відтак апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, ухвалу Дрогобицького районного суду Львівської області від 01 березня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374 , 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького районного суду Львівської області від 01 березня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.