Справа № 439/1695/18 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/811/325/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді; Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника позивача ПАТ «СК «Граве Україна» - Попадюк М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

01 листопада 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» звернулося до суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоду. В підтвердження заявлених позовних вимог позивач зазначав, що 30 червня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» та ПФ «Техноімпекс» (далі - Страхувальник) було укладено Договір № 101029842 добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» (далі - Договір страхування), згідно якого було застраховано майновий інтерес стосовно володіння, користування та розпорядження наземним транспортним засобом марки «TOYOTA RAV 4», державний номерний знак якого НОМЕР_1 (далі - застрахований ТЗ).

Відповідно до умов Договору страхування, Страховик повинен відшкодувати Страхувальнику шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення застрахованого ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок подій, зокрема, ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю ТЗ.

16 січня 2017 року представник Страхувальника повідомив Позивача (ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА») про страховий випадок з застрахованим ТЗ, а саме дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 14 січня 2017 року в с. Лешнів Бродівського району по вул. Зелена.

Позивач зазначив, що 14 січня 2017 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак якого НОМЕР_2 , порушивши ПДР України, здійснив зіткнення з застрахованим ТЗ, спричинивши механічні пошкоджені останньому. Фактичний розмір заподіяної шкоди визначено Страховиком на підставі рахунку на оплату № 2 від 27 лютого 2017 p., виданого ФОП ОСОБА_3 , на загальну суму 76 214,00 грн.

Так, на підставі укладеного Договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування від 06 березня 2017 р., відповідно, до Страхового акту № СНТ/101029842/3 від 06 березня 2017 позивач виплатив належне страхове відшкодування в загальному розмірі 76 214 грн (Сімдесят шість тисяч двісті чотирнадцять гривень 00 коп.) відповідно до вимог ст.993,ст.1166, ч.2 ст.1187, ст.1192 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування».

Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на час експлуатації наземного транспортного засобу «ВАЗ 2106», номерний знак якого НОМЕР_3 , була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно полісу № АК/1375155, що підтверджується витягом з Центральної бази з МТСБУ стосовно даних полісу, в порядку передбаченому статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернулася до ТДВ «СТДВ «Глобус» з заявою на виплату страхового відшкодування № 5126 від 26 червня 2018 р.

22 серпня 2018 ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» отримала від ТДВ «СТДВ «Глобус» відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4. ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тому у зв`язку з відмовою у виплаті страхового відшкодування ПрАТ СК «Граве Україна» позивач просив суд стягнути заподіяну шкоду в сумі 76 214 грн. та сплачені судові витрати із ОСОБА_1

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» виплачене страхове відшкодування в сумі 76 214 грн. та 1762 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_2 оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що причиною невиплати страхового відшкодування стало порушення позивачем п.37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також зазначає, що ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» не повідомляла винну особу у вчиненні ДТП про час і місце проведення експертизи з визначення фактично заподіяної шкоди транспортному засобу та не надала суду акт виконаних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля.

Вважає, що відповідач добросовісно виконав усі зобов`язання передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому не може бути покладено на нього обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування, в зв`язку з чим ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» мала б звернутись з позовом до страховика в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільну відповідальність, тобто, ТДВ «Глобус».

Просить скасувати рішення Бродівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна».

06 травня 2019 року від ПАТ «СК «Граве Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Зазнчає, що оскільки у ТДВ «СТДВ «Глобус» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в позивача виникло законне право на звернення до суду з даним позовом саме до винної особи у вчиненні ДТП завдавача шкоди. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстави для задоволення апеляційної скарги враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «СК «Граве Україна», суд виходив з тих обставин, що позивач виплатив завдану відповідачем шкоду в результаті ДТП, в подальшому яка не була компенсована страховою компанією в якої відповідач застрахував свою відповідальність, в зв`язку з чим у позивача виникло право на звернення до суду з вимогою до винної особи в ДТП ОСОБА_1 на суму заподіяної шкоди в розмірі 76214 гривень.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що 14 січня 2017 року о 14.20 год. гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_2 , в с.Лешнів по вул. Зелена Бродівського району Львівської області, проїжджаючи до рівнозначного перехрестя вул.Вузька не надав перевагу автомобілю Toyota RAV 4 н.з. НОМЕР_4 , який рухався з правої сторони, здійснив зіткнення з ним.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Toyota RAV 4 н.з. НОМЕР_4 було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

30 червня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» та ПФ «Техноімпекс» (далі - Страхувальник) було укладено Договір № 101029842 добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» (далі - Договір страхування), згідно якого було застраховано майновий інтерес стосовно володіння, користування та розпорядження наземним транспортним засобом марки «TOYOTA RAV 4», державний номерний знак якого НОМЕР_1 .

На підставі укладеного Договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування від 06 березня 2017 р, відповідно, до Страхового акту № СНТ/101029842/3 від 06.03.2017року, позивач виплатив належне страхове відшкодування в загальному розмірі 76 214 грн. (Сімдесят шість тисяч двісті чотирнадцять гривень 00 коп.), про що свідчать платіжне доручення № 66922 від 17.03.2017 р. та акт про взаємозалік боргів від 06.03.2017 року.

Так як цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на час експлуатації наземного транспортного засобу «ВАЗ 2106», номерний знак якого НОМЕР_3 , була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно полісу № АК/1375155, що підтверджується витягом з Центральної бази з МТСБУ стосовно даних полісу, в порядку передбаченому статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» звернулася до ТДВ «СТДВ «Глобус» з заявою на виплату страхового відшкодування № 5126 від 26.06.2018 р.

22 серпня 2018 ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» отримала від ТДВ «СТДВ «Глобус» відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 37.1.4. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортні засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створі підвищену небезпеку».

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхуванання в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, і одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, у відповідності до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Згідно Постанови від 04 липня 2018 року Верховного Суду Великої Палати за наслідками розгляду цивільної справи № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Законуреалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відмова ТДВ «СТДВ «Глобу» у виплаті страхового відшкодування позивачу замість відповідача не є підставою для стягнення всієї суми завданої шкоди з ОСОБА_1

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з доводами скаржника, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на третю особу як страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Оскільки позивач за умови відмови у виплаті страхового відшкодування страховою компанією в якої відповідач застрахував свою відповідальність, в даному випадку це ТДВ «СТДВ «Глобус», не звертався до суду з позовом до такої страхової компанії, даний позов предялений лише до винної особи ОСОБА_1 є передчасним, в зв`язку з чим, наявні підстави для відмови в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи розмір судового збору сплаченого ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна», з останньої на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір (судові витрати) в розмірі 2643 грн

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 2643 грн судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 червня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.