Ухвала

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 539/3764/18

провадження № 61-12050ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про стягнення заробітної плати та моральної шкоди в зв`язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про стягнення заробітної плати та моральної шкоди в зв`язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 01 жовтня 2001 року була прийнята на роботу та призначена директором Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

31 липня 2017 року вона була звільнена з посади директора Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України.

Наказом виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування № 13-к від 30 січня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » позивачу була оголошена догана.

Наказом Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування № 62-к від 19 квітня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » за неналежне виконання функціональних обов`язків (невиконання наказу голови комісії з реорганізації, директора виконавчої дирекції ОСОБА_2 від 04 квітня 2017 року № 37) їй було оголошено догану повторно.

Не погодившись з указаними наказами ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.

Рішенням Лубенського міськрайонного року Полтавської області від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування вищевказаних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » № 62-к від 30 січня 2017 року про оголошення догани. Визнано незаконним та скасовано наказ Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » № 13-к від 19 квітня 2017 року про оголошення догани.

Посилаючись на те, що її незаконно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності в період з 01 грудня 2016 року по 31 липня 2017 року, вважає, що їй незаконно не нараховувалася премія за грудень 2016 року у розмірі 840 грн, січень 2017 року у розмірі 780 грн, лютий 2017 року у розмірі 2471,70 грн, березень 2017 року у розмірі 2471,70 грн, квітень 2017 року у розмірі 2471,70 грн, травень 2017 року у розмірі 2471,70 грн, червень 2017 року у розмірі 2471,70 грн, липень 2017 року у розмірі 2471,70 грн.

Всього розмір щомісячної премії за вісім місяців становить 14846,40 грн.

Також зазначає, що їй не нараховувалася надбавка за високі досягнення за період з грудня 2016 року по 31 липня 2017 року, щомісячний розмір якої складає 1284 грн, а за вісім місяців - 10272 грн.

Їй не в повному обсязі оплачено лікарняний лист по тимчасовій втраті працездатності з 01 травня 2017 року за 10 календарних днів, що становить 893,70 грн, не виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 3755,70 грн, а також матеріальну допомогу при наданні основної щорічної відпустки в сумі 3755,70 грн.

Крім того, не виплачена одноразова премія з нагоди святкування Великодня, Дня міжнародної солідарності трудящих та дня Перемоги в розмірі 2183 грн.

У зв`язку з незаконним притягненням її до дисциплінарної відповідальності не в повній мірі оплачена щорічна основна відпустка за 31 календарний день у сумі 5833,15 грн.

Таким чином, загальний розмір не виплаченої заробітної плати складає 41539,65 грн (14846,40 +10272,00 + 893,70 + 3755,70 + 3755,70 + 1283,00 + 5833,15).

Індексація невиплаченої заробітної плати станом на 10 жовтень 2018 року становить 1115,06 грн.

Позивач зазначала, що внаслідок незаконних дій відповідача вона зазнала душевних страждань, наслідком яких стало погіршення фізичного та духовного стану. Вона повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд стягнути з Управління виконавчої дирекція Фонду соціального страхування України у Полтавській області на її користь не виплачену заробітну плату в розмірі 42 654,71 грн, моральну шкоду в розмірі 20 000 грн та понесені нею судові витрати.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила визнати незаконним та дискримінаційним наказ Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «Про надбавки до посадових окладів директорам робочих органів облвідділення Фонду» № 17-к від 30 січня 2017 року в частині встановлення ОСОБА_1 надбавки в розмірі 5% до посадового окладу та скасувати його в цій частині.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про стягнення заробітної плати та моральної шкоди в зв`язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності задоволено частково.

Визнано незаконним наказ Виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «Про надбавки до посадових окладів директорам робочих органів облвідділення Фонду» № 17-к від 30 січня 2017 року в частині встановлення ОСОБА_1 - директору Лубенської міжрайонної виконавчої дирекції надбавки в розмірі 5% до посадового окладу та скасувати його в цій частині.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 19 023,14 грн.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 року змінено.

Зменшено стягнуту з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 19 023,14 грн до 11 454,17 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року, в якій скаржник просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500 грн (1 921* 500).

Предметом спору у даній справі є вимога як майнового характеру - про стягнення заробітної плати та моральної шкоди в зв`язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності, так і немайнового характеру - про визнання незаконним та скасування наказу.

Вимога майнового характеру про стягнення заробітної плати та моральної шкоди заявлена у розмірі 62 654,71 (42 654,71+20 000) грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 960 500 грн (1 921 * 500).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Вказівка в резолютивній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження Верховним Судом, оскільки оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про стягнення заробітної плати та моральної шкоди в зв`язку з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко