Справа № 309/1528/19
Провадження № 2/309/1127/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

за участі секретаря: Форкош Д.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до Крайниківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Крайниківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування . Позовні вимоги вмотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Ще за життя бабуся зробила заповіт в якому заповіла все своє майно позивачу. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 0,2500 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_2 та земельної ділянки, площею 0,1418 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 не виготовила правовстановлюючі документи на дані земельні ділянки та належним чином не зареєструвала їх. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до приватного нотаріуса, однак він відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності правовстановлюючих документів на дане спадкове майно. . Просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,2500 га, призначену для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та площею 0,1418 га призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_2 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 .. не з`явився, подав суду заяву провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.

Представник Крайниківської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіславши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного .

В судовому засіданні встановлено та належними доказами доведено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Ще за життя бабуся зробила заповіт в якому заповіла все своє майно позивачу. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 0,2500 га., призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в АДРЕСА_2 та земельної ділянки, площею 0,1418 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 не виготовила правовстановлюючі документи на дані земельні ділянки та належним чином не зареєструвала їх.

Відповідно до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист гарантується також і статтею 55 Конституції України.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за померлою ОСОБА_2 згідно заповіту посвідченого секретарем Стеблівської сільської ради від 16.12.1985 року (а.с.9)

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи наведене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки, суд приходить до переконання про достатність підстав для визнання за ОСОБА_1 , права власності на земельні ділянки площею 0,2500 призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та площею 0,1418 га призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_2 .

Керуючись вимогами ст.ст. ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України та ст.ст.377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» с у д -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_1 мешканцем АДРЕСА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд , яка розташована в АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1418 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_2 , які належали ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене через Хустський районний суд до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 липня 2019 року.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.