Справа № 500/1840/19
Провадження № 2/500/1893/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

14.03.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1970 року по день смерті спадкодавця, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт постійного проживання ОСОБА_8 разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Свої вимоги мотивує позивач тим, що 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Вказане майно успадкував ОСОБА_6 , спадкоємець четвертої черги, який прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 19.07.2005 року ОСОБА_6 залишив заповіт, згідно умов якого, усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, він заповів ОСОБА_8 . ОСОБА_8 прийняла спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить вищевказаний житловий будинок. Спадкоємцями першої черги являються дочка ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 , чоловік ОСОБА_3 . Позивач прийняла спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідачі від спадщини відмовляються. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було пропущено строк для подачі заяви про прийняття та відмову від спадщини.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 /2 частці кожному, на підставі довідки Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1252 від 04.06.2016 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.08.1995 року, виданого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 55562600 від 21.03.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня.

Спадкоємців за законом першої та другої черги відповідно до ст. 529, 530 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_7 немає.

Згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що спадкоємців за законом першої та другої черги після смерті ОСОБА_7 немає, спадщина після його смерті відкрилась, але ніким не була прийнята до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, діє правило застосування норм книги шостої Цивільного кодексу України 2003 року.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Досліджуючи показання свідка ОСОБА_9 судом встановлено, що ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 1971 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкали разом за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, були пов`язані взаємними правами та обов`язками, тобто відносини які склались між ними є сімейними, як між чоловіком та дружиною, отже ОСОБА_6 має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України. Крім того факт спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтверджений довідкою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1252 від 04.06.2016 року.

Відповідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вже встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 на час відкриття спадщини мешкав разом із ОСОБА_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , тобто вважається таким, який прийняв спадщину.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.12.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 19.07.2005 року секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №267, ОСОБА_6 заповів усе його майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що він матиме право за законом ОСОБА_8 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55562527 від 21.03.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальної контори Одеської області, заповіт ОСОБА_6 від 19.07.2005 року, зареєстрований за № 267, не змінювався та не скасовувався.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено факт постійного проживання ОСОБА_8 разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_8 вважається такою, що прийняла спадщину, після ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 26.03.2014 року, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_8 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54783277 від 17.01.2019 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_8 являються:

- дочка ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 14.02.1984 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 18.07.2011 року, згідно якого ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 »;

- син ОСОБА_4 ;

- дочка ОСОБА_5 ;

- чоловік ОСОБА_3 .

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини, тобто станом на 14.03.2014 ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_8 вважається такою, що прийняла спадщину, після ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інші спадкоємці від прийняття спадщини після ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , відмовляються.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 83/02-14 від 01.02.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було пропущено строк для подачі заяви про прийняття та відмову від спадщини.

Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 200, 263-265 ЦПК України, ст. 525, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1220, 1222, 1258, 1261, 1264, 1265, 1268, 1270, 1274 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1970 року по день смерті спадкодавця, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_8 разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2019 року.

Суддя: О.Я.Присакар