Справа № 128/3170/18
25 червня 2019 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі
головуючого судді: Бондаренко О.І.
секретаря судового засідання: Нагірняк Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.07.2016 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого вона передала відповідачу у власність 2600 доларів США. На підтвердження укладеного договору позики ОСОБА_4 видала позивачеві розписку. У даній борговій розписці відповідач вказала, що зобов`язується повернути кошти до 01.01.2018 року.
По закінченню строку відповідач суми позики не повернула та ухиляється від повернення позики й до цього часу, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, змін та доповнень не має та просить їх задоволити, в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, згідно ч.11 ст.1 28 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
По закінченню строку відповідач суми позики не повернула та ухиляється від повернення позики й до цього часу, що підтверджується письмовою вимогою про повернення суми боргу, яка була направлена позивачем на адресу відповідача, була отримана останньою та залишилася нею невиконана (а.с. а.с. 17 - 21).
Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей.
Укладений договір позики відповідає вимогам ч.1 ст. 1047 ЦК України, оскільки є укладеним в письмовій формі та відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України позивач на підтвердження укладення договору та його умов представив суду оригінал розписки позичальника.
У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернула, таким чином свої зобов`язання за договором позики не виконала.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно наданого позивачем розрахунків, ним нарахована пеня в розмірі 1499,21 грн.; інфляційні виплати в розмірі 5357,91 грн. та 3% річних в розмірі 1891, 86 грн. (а.с.14 - 16).
Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладеного договору позики, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором борг не повернула, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту.
Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що заборгованість слід стягнути в національній валюті України гривні.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1216 грн. 97 коп.
Зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 128, 141, 224, 264, 265, 268, 273 274, 280 - 283 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1216 грн. 97 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бондаренко