Ухвала

18 червня 2019 року

м. Київ

справа № 310/5562/17

провадження № 61-43463ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження закасаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кісь Лариси Сергіївни, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати дії ПАТ «Запоріжгаз» щодо складання акту про порушення від 21 червня 2017 року № 1260 неправомірними; визнати дії ПАТ «Запоріжгаз» щодо відключенню житлового будинку по АДРЕСА_1 області від послуг газопостачання, неправомірними; визнати дії ПАТ «Запоріжгаз» щодо проведення перерахунку необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості у розмірі 407 000 грн 07 коп. неправомірними; зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» відновити газопостачання житлового будинку за вказаною адресою.

Позов обґрунтовано тим, що 09 липня 2009 року між ним та відповідачем укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання житлового будинку по АДРЕСА_1 . 21 червня 2017 року за результатами перевірки працівниками Бердянського відділення ПАТ «Запоріжгаз» складено акт про порушення № 1260 у пункті 2, якого зазначено про встановлення порушення Кодексу газорозподільних систем: наявність несанкціонованого газопроводу. У зв`язку з виявленим порушенням перекритий і опломбований кран на вводі за № С38111786. Позивач був присутнім на засіданнях комісії з розгляду актів про порушення, але в його присутності рішення комісією прийнято не було. 09 липня 2017 року він отримав лист від 31 липня 2017 року про те, що рішенням комісії було проведено перерахунок (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу за період з 21 червня 2015 року по 20 червня 2017 року на суму 407 000 грн 07 коп. До листа було долучено акт-розрахунок та рахунок на оплату від 27 липня 2017 року. Зазначав, що обставини, викладені в акті про порушення № 1260 не відповідають дійсності, оскільки отворів на газовій трубі будинку він не робив. Співробітники відповідача знайшли на газовій трубі, яка розташована на території подвір`я його будинку, сварні шви, вони зачистили краску та відбили за зварювальним швом отвір. На час складання акту несанкціонованого газопроводу виявлено не було, акт складено на підставі припущень, не відповідає встановленим вимогам, оскільки в акті не зазначено оператора газорозподільної системи та його структурного підрозділу (відсутнє зазначення назви організації, що робить перевірку), детально на зазначені обставини, суть (опис) порушення, не зазначено схематичне відображення порушення та не складено про це додаток. Крім того, в акті зазначено «перекритий та опломбований кран на вводі», але працівники відповідача не провели усунення під`єднання, відключення.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кісь Л. С., просять скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору у даній справі є визнання дії ПАТ «Запоріжгаз» неправомірними та зобов`язання ПАТ «Запоріжгаз» відновити газопостачання житлового будинку позивача.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Верховний Суд урахував ціну позову, предмет позову, складність та прийшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики та виняткове значення для заявника.

Посилаючись на наявність зазначених обставин, заявниками разом з тим не додано до касаційної скарги доказів, які б їх підтверджували, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

Крім того, аналіз судових рішень у справі не дає підстав для висновку про те, що дана справа стосується питання права, яка має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики та справа становить значний суспільний інтерес.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Вказівка в резолютивній частині оскаржуваної постанови про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявники не переконали у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кісь Лариси Сергіївни, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 01 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик