Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2967/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/2967/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року, яке ухвалене суддею Зубчук І.В. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому (з урахуванням заяв про уточнення вимог) просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 30 січня 2015 року секретарем Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області Шинкар О.К. та усунути ОСОБА_2 від права на спадкування у зв`язку зі знущанням над матір`ю при її житті.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт про призначення спадкоємців, своїх дітей, у тому числі і позивача. Проте, після складення заповіту стан здоров`я ОСОБА_3 значно погіршився, чим скористався її син ОСОБА_2 та примусив останню змінити попередній заповіт та оформити новий про передачу особисто відповідачу у власність усього майна після смерті матері. Також зауважив, що є непрацездатним, у зв`язку з чим має право на обов`язкову частку у спадщині. Крім того зазначив, що оспорюваний заповіт складений з порушенням форми та за відсутності волевиявлення спадкодавця.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2019 року виправлено описку в повному тексті рішення, щодо дати ухвалення у справі рішення: «12 лютого 2019 року» виправлено на «15 квітня 2019 року».

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. При цьому зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції не дав належної оцінки письмовим доказами і свідчення свідків, які вказували на той факт, що на час складання та посвідчення заповіту, спадкодавець не мала повної цивільної дієздатності. Крім того, вказаний заповіт не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки у змісті заповіту не зазначені особи, в тому числі і позивач, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. На вищевказані обставини суд уваги не звернув, що на думку апелянта призвело до ухвалення незаконного рішення.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є синами ОСОБА_3 .

13 січня 2015 року ОСОБА_3 було складено заповіт, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, вона заповіла сину - відповідачу ОСОБА_2 (т.1 а.с.90).

Вказаний заповіт посвідчений секретарем Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області Шинкар Ольгою Кузьмівною, яка є відповідальною особою за вчинення нотаріальних дій у виконавчому комітеті (т.1 а.с.91), та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Садківської сільської ради на 2015 рік за № 1 (т.1 а.с.95-98).

Заповіт містить відомості, що його складено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів; заповіт записаний зі слів ОСОБА_3 ; до підписання заповіт прочитано особисто уголос заповідачем, і власноручно підписаний ОСОБА_3 в присутності секретаря Садківської сільської ради ОСОБА_4 ; особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 4).

Згідно з довідкою Третьої Житомирської державної нотаріальної контори від 12 серпня 2015 року № 1545/01-16 відповідно до спадкової справи № 237/2015 спадкоємцями померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.7).

Під час розгляду справи за клопотанням позивача у справі була призначена посмертна судово-психіатрична експертиз. Відповідно до судово-психіатричного експертного висновку Житомирської ОПЛ № 1 Житомирської обласної ради № 41-2018 від 23 січня 2018 року, комісія, на підставі наданих на експертизу матеріалів цивільної справи та медичної документації, дійшла висновку, що надати відповідь на питання чи усвідомлювала ОСОБА_3 значення своїх дій та чи керувала ними в період з січня 2015 року та на момент підписання заповіту від 30 січня 2015 року, неможливо (т.1 а.с.202-204).

За інформацією Житомирської ОПЛ № 1 ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні не перебувала, за архівними даними не значиться (т. 1 а.с.195).

За інформацією КУ «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради Добровінська Любов Калениківна за останні 10 років на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебувала (т.1 а.с.196).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з урахуванням показів свідків, висновку судово-психіатричної експертизи № 41-2018 від 23.01.2018 р., дійшов висновку, що оспорюваний заповіт відповідає положенням ст.ст. 1247, 1248, 1257 ЦК України та вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 282/20595 від 22.02.2012 року, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його волі, а тому відсутні підстави для визнання заповіту недійсним.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України).

Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування (ч. 2 ст. 1235 ЦК України).

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 1251 ЦК України).

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (ч. 1 ст. 1257 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1257 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши матеріали справи колегія судів приходить до переконання, що суд першої інстанції, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визнання спірного заповіту недійсним та усунення відповідача від права на спадкування, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження відсутності вільного волевиявлення ОСОБА_3 під час складення заповіту, як і доказів того, що померла не усвідомлювала значення своїх дій, а також доказів знущання відповідача над матір`ю при житті.

Вказані обставини були також підтверджені показами свідків секретаря Садківської сільської ради ОСОБА_4 та лікаря загальної практики ОСОБА_7 , які пояснювали, що ніяких відхилень в психічному стані ОСОБА_3 вони не відмічали, поводила себе адекватно свого віку. Дані покази свідків узгоджуються також з судово-психіатричним експертним висновком Житомирської ОПЛ № 1 Житомирської обласної ради № 41-2018 від 23 січня 2018 року та медичними документами. Крім того, як вказували експерти в своєму висновку, в період з 2013 р. по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яка медична документація про соматичний та психічний стан ОСОБА_3 відсутня.

Крім того, безпідставними, на думку суду, є і доводи позивача про недотримання вимог щодо форми та посвідчення спірного правочину, оскільки заповіт складено з дотриманням вимог ст.ст. 1248, 1249 ЦК України, а саме: складено у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, підписано заповідачем, посвідчено уповноваженою на це посадовою особою та зареєстровано у реєстрі.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних, допустимих доказів на підтвердження фізичних вад ОСОБА_3 , які б могли завадити їй прочитати складений заповіт, а покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 носять суперечливий характер та не підтверджені медичними документами. З показів свідка ОСОБА_5 слідує, що її мати ОСОБА_9 з власної ініціативи в жовтні 2013 р. самостійно підписала доручення на отримання останньою її пенсії.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний заповіт не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки у змісті заповіту не зазначені особи, в тому числі і позивач, які мають право на обов`язкову частку у спадщині є безпідставними, оскільки зі змісту заповіту слідує, що спадкодавцю положення ст. 1241 ЦПК України, яка передбачає право, в тому числі повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, роз`яснено і вказана обставина відповідно до положень ЦК України не є підставою для визнання заповіту недійсним.

Посилання позивача на порушення судом норм процесуального права є необґрунтованим, оскільки за час розгляду справи клопотання позивача були задоволені: по справі була призначена та проведена посмертна судово-психіатрична експертиза, були допитані сторони та свідки по справі, судом витребовувалися та долучалися до матеріалів справи письмові докази та клопотання про зміну та доповнення до позовної заяви. Не вирішення судом заяви позивача від 15.09.2016 р. про відвід судді Зубчук І.В. не є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки підставами відводу зазначена незгода позивача з процесуальним рішенням судді, що з урахуванням ст.ст. 36, 37 ЦПК України, не може бути підставою для відводу судді.

Виходячи із наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що складений заповіт не відповідає волі спадкодавця ОСОБА_3 спростовується матеріалами справи. При цьому, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні дав оцінку всім доказам по справі, навівши мотиви з яких він відхиляє чи приймає до уваги доводи сторін, які узгоджуються із доказами по справі у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, встановивши під час розгляду справи, що оспорюваний заповіт відповідає положенням ст. ст. 1247, 1248 ЦК України та вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 282/20595 від 22.02.2012 року, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним.

Таким чином, посилання та доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: