15.05.2019 Справа № 363/188/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

представника позивача Чубар Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 21 вересня 2010 року відповідач звернувся до позивача із заявою про отримання кредитних послуг, згідно якої отримав кредитку картку «Універсальна». 01 квітня 2015 року відповідачу переоформлено кредитку карту на престижну кредитну картку «Голд» та відкрито картковий рахунок, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконує, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 73 844,47 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 73 844,47 грн.

Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судове засідання 15 травня 2019 року не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідачем відповідно до вимог ст.178 ЦПК України подано відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

У відповідності до вимог статті 178 ЦПК України позивачем подано відповідь на відзив, де він зазначив що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

21 вересня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого 21 вересня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредитну картку «Універсальна». 01 квітня 2015 року відповідачу переоформлено кредитку карту на престижну кредитну картку «Голд» та відкрито картковий рахунок, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. «Умов та правил надання банківських послуг», клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4. «Умов та правил надання банківських послуг», підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав.

Відповідно до п.2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Умов та правил надання банківських послуг», боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Згідно п. 2.1.1.3.5. «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.10 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право вимагати достроково виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, у відповідача перед банком виникла заборгованість.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг.

Відповідно до розрахунку, у ОСОБА_1 перед банком, за кредитним договором, станом на 31.08.2017 року існує заборгованість у розмірі 73 844,47 грн., яка складається з:

-7 824,08 грн. - заборгованість за кредитом;

-58 531,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3 496,13 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг»;

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

-3 492,59 грн. - штраф (процентна складова).

Суд вважає, що вказана сума штрафу та процентів не підлягає стягненню з таких підстав.

При вирішенні питання про стягнення штрафу суд враховує правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. У вказаній правовій позиції зазначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду України, суд вважає, що одночасне стягнення пені та штрафу за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором було б порушенням вимог ст.61 Конституції України, а тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення штрафу в сумі 3 992,59 грн.

З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути борг за кредитним договором в розмірі 69 851,88 грн.

Щодо заявленого представником відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються.

Частинами 1, 5 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Кредитний договір від 21 вересня 2010 року складається із заяви позичальника, пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів банку. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Відповідно до умов договору, кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 21 вересня 2010 року, отримав картку № НОМЕР_1 , яка мала термін дії до березня 2016 року, а позивач звернувся до суду 15.01.2018 року.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки позивач звернувся до суду до спливу строку позовної давності.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

На підставі статей 525, 526, 611, 629, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д) заборгованость за кредитним договором від 21.09.2010 року у розмірі 69 851,88грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Суддя О.Д.Рудюк