КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019року м. Київ

Справа №754/12116/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/7222/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Зотько Т.А. 11 лютого 2019 року в місті Києві, повний текст ухвали складено 11 лютого 2019 року, за заявою ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року заяву ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення позову - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 , протягом десяти днів з дня постановлення ухвали, внести на депозитний рахунок суду, грошові кошти у розмірі 243100,00 грн.

В задоволенні в іншій частині вимог заяви про зустрічне забезпечення позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вказана ухвала мотивована тим, що предметом спору є визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, а тому беручи до уваги ту обставину, що у даному провадженні судове рішення не ухвалено, суд першої інстанції вважав, що застосування заходів зустрічного забезпечення позову, є співмірними з забезпеченням позову.

Не погодились із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представником подано апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала є необгрунтованою, прийнятою в результаті неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи. Представник зазначає, що зустрічне забезпечення при його недоведеності не могло бути застосоване, проте суд першої інстанції невірно дав оцінку вказаному клопотанню ОСОБА_3 та задовольнив його. Також вказує на те, що при зверненні із заявою про забезпечення позову позивач також просила суд не застосовувати зустрічне забезпечення, враховуючи що з матеріалів справи та існуючих правовідносин між сторонами не вбачається підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч.3 ст.154 ЦПК України, відсутні. Крім того, ОСОБА_3 не надав суду докази того, що майновий стан позивача або її дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; майно на яке накладено арешт не є власністю ОСОБА_3 ; ОСОБА_3 не надано суду доказів на підтвердження розміру збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову; не надано належних доказів на підтвердження їх можливого існування.

Зважаючи на вищевказані обставини просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви про зустрічне забезпечення.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України, та є вичерпним. Так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов'язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов'язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до ч. 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч. 5 ст. 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Судом встановлено, що у вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника - ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ПАТ «Український професійний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання недійсними договору №24 про відступлення прав вимоги за кредитним договором від №321 та договором поруки від 06 вересня 2017 року, що був укладений між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_3 , а також визнання недійсним договору №24-1 про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06 вересня 2017 року, який був укладений між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_3 , та посвідчений приватним нотаріусом КМНО - Івановим П.Ю., зареєстрованим в реєстрі за №177.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, та накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаній справі може утруднити чи призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_5 , так як відповідач може скористатися своїм правом та відчужити квартиру.

01 лютого 2019 року до суду першої інстанції відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про зустрічне забезпечення позову, в якій просив суд зобов`язати ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 1100000, 00 грн.

Задовольняючи частково заяву відповідача про зустрічне забезпечення, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, а тому беручи до уваги ту обставину, що у даному провадженні судове рішення не ухвалено, суд першої інстанції вважав, що застосування заходів зустрічного забезпечення позову, є співмірними з забезпеченням позову.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року - скасовано та постановлено нове судове ріщшення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова суду мотивована тим, що предметом позову є оскарження договорів відступлення права вимоги, будь-яких вимог щодо квартири, на яку накладено арешт, позивачем не заявлялось. Крім того, визнання недійсними договорів має правові наслідки, які настають незалежно від забезпечення позову. Таким чином, позивачем не було надано доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову визнані необґрунтованими, відповідно, застосування судом заходів зустрічного забезпечення також не можна визнати обґрунтованим. Предметом спору є договори про відступлення права вимоги. А тому, як застосування арешту на квартиру, так і внесення на депозит суми заборгованості не є співмірним з заявленими позовними вимогами. До того ж таких захід як внесення суми боргу на депозит є фактично вирішенням іншого спору між сторонами, а не забезпечення відшкодування можливих збитків.

Крім того, оскільки постановою суду скасовано заходи забезпечення позову, то колегія суддів вважає, що відпали підстави і для зустрічного забезпечення позову, оскільки зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову та має метою забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення, яким слід відмовити в задоволенні заяви про застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про застосування зустрічного забезпечення.

Постанова набирає законної сили з моменту її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук