Справа № 303/4444/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань Багин Р.С.

розглянувши подання старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Халус Є.М. про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення, -

в с т а н о в и в :

19 червня 2019 року старший державний виконавець Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Халус Є.М. звернулась до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 , для виконання виконавчого листа № 303/4444/18 від 28.11.2018 року виданого Мукачівським міськрайонний судом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання мотивує тим, що на виконанні в Мукачівському МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває вищевказаний виконавчий лист. 08.05.2019року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надання боржникові ОСОБА_4 строк для самостійного виконання рішення суду в строк 10 робочих днів з дня винесення постанови, яку надіслано боржнику за адресою вказаною у виконавчому документі. Згідно заяви стягувача від 22.05.2019 року та акту державного виконавця від 22.05.2019 року встановлено, що рішення суду в добровільному порядку не виконано. 23.05.2019 року держваним виконавцем винесено постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні, яка олягає в примусовому входженні до будинку та постанову про залучення працівників поліції при проведенні виконавчих дій (примусове виконання призначено на 10.00 годин 29.05.2019 року). Однак у вказаний час при виїзді за адресою виконання рішення виявлено, що боржник відсутній, в домоволодінні наявні ознаки інших осіб, лист про відкриття виконавчого провадження було повернуто, а тому виникла необхідність у відкладенні виконавчих дій, про що складено акт державного виконавця. Оскільки, рішення суду залишається не виконаним, боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій та таким чином намагається ухилитися від виконання рішення суду, виникла необхідність у зверненні до суду з відповідним поданням.

Головний державний виконавець Мукачівського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Халус Є.М. в судове засідання не з`явилася, в прохальній частині подання міститься клопотання про розгляд справи без її участі, та прохання винести вмотивоване рішення про примусове проникнення до будинку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Згідно п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належить боржникові від інших осіб.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

З акту державного виконавця від 22.05.2019 року при здійсненні примусового виконання за адресою АДРЕСА_1 виявлено, що боржник в добровільному порядку рішення суду не виконав.

Згідно акту державного виконавця від 29.05.2019 року при здійсненні примусового виконання за адресою АДРЕСА_1 виявлено, що боржник відсутній, в домоволодінні наявні ознаки інших осіб.

Статею 129?Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Аналогічні положення щодо обов`язковості виконання на всій території України судового рішення, що набрало законної сили, встановлені й частиною 1 статті 18 ЦПК України, а частина 2 цієї статті містить правило, відповідно до якого невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР (Конвенція про захист прав і основних свобод людини). Європейський суд з прав людини у «пілотному» рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) відповідно до практики Суду в контексті оцінки дій держави та її органів у питаннях виконання судових рішень, що набрали законної сили, зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; Суд вказав на неприпустимість та несумісність з положеннями Конвенції практики, коли особа, яка домоглася від національного органу остаточного рішення, за виконання якого несуть відповідальність органи влади України, наражається на ризик бути позбавленою можливості скористатися вигодами такого рішення відповідно до Конвенції; фактори, які впливають на невиконання судового рішення, перебувають в межах контролю держави, яка не спромоглася вжити заходів для покращення ситуації (п.п. 51, 53, 54, 73, 83, 85, 88 та ін.). Відповідні позиції висловлені ЄСПЛ і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла слід задоволити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 260, 353, 354, 439, ЦПК України, ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив :

Подання старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Халус Є.М. про надання дозволу на примусове проникнення до житлового приміщення задоволити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 , для виконання виконавчого листа № 303/4444/18 від 28.11.2018 року виданого Мукачівським міськрайонний судом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 19.06.2019 року

Головуюча Л.В. Курах