___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2-з/520/728/19
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

14.06.2019 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі:

суддя Літвінова І.А. (головуючий),

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 520/13319/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Пред`явлений до ОСОБА_2 позов позивач просить забезпечити шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме: нежиле приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складається з нежилих приміщень 1 -го поверху, загальною площею 47,9 кв. м. та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 15.01.2007 р. та нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , складається з нежилих приміщень 1-го поверху, загальною площею 73,6 кв. м. та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності, посвідчене Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 12.06.2003 р.

Заява аргументована тим, що предметом спору є, зокрема, право власності на майно, набуте під час шлюбу за спільні кошти та в результаті спільної праці. Обидва об`єкти нерухомості оформлені безпосередньо на ім`я ОСОБА_2 , про що міститься відповідний запис у Державному реєстрі права власності на нерухоме майно. На даний час, як стало відомо позивачу, відповідач має намір здійснити продаж спірного спільно нажитого майна з метою привласнення коштів, отриманих від такого відчуження.

У відповідності до частини першої статті153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, в ході розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї заяви, виходячи з наступного.

За приписами частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як роз`яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, з наданої позивачем ОСОБА_1 інформації не можливо встановити, що на час звернення до суду вказане спірне майно, на яку позивач просить накласти арешт, дійсно належить відповідачу ОСОБА_2 .

При ознайомленні з доданими до позовної заяви документами, судом встановлено, що серед додатків не міститься актуальна інформація, на яку посилається позивач в заяві, а саме - «запис у Державному реєстрі права власності на нерухоме майно», тобто на час звернення з заявою про забезпечення позову, до заяви не додано доказів, що спірне майно, на яке позивач ОСОБА_1 просить накласти арешт, дійсно належить відповідачу ОСОБА_2 , а не третім особам.

До позовної заяви додані свідоцтво про право власності на нежилі приміщення за адресою АДРЕСА_2 , яке датовано 12 червня 2003 р. та витяг КП «ОМБТІ та РОН» про те, що воно зареєстровано 28.03.2007 році номер запису 196 в книзі 25 неж -122, а також свідоцтво про право власності на нежилі приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 , яке датоване 15 січня 2007 року та витяг КП «ОМБТІ та РОН» про те, що воно зареєстровано 31.01.2007 року номер запису 22 в книзі 61 неж-31.

Також, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем ОСОБА_1 не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, яки б мали підтвердити, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна, в той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, що не обмежує позивача в праві звернутись з обґрунтованою заявою про забезпечення позову до суду протягом розгляду цивільної справи, з урахуванням положень частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами :письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За правилами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, приймаючи до уваги, що викладені обставини у заяві про забезпечення позову не є доведеними, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 77, 81, 84, 149-154,157, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (провадження № 2-з/520/728/19) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про забезпечення її позову до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) про поділ спільного майна подружжя (цивільна справа № 520/13319/19; провадження № 2/520/4531/19) - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у задоволенні цієї заяви не позбавляє її права повторно звернутись з заявою про забезпечення позову у встановленому законом порядку на будь-якій стадії судового процесу у цивільній справі № 520/13319/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Суддя

Літвінова І. А.