Дата документу 07.06.2019
Справа № 334/4250/19
Провадження № 2/334/2620/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - уповноваженої службової (посадової) особи Запорізької обласної ради - власника Комунального закладу «Запорізької загальноосвітньої санаторної школи інтернату №7 І-ІІ ступенів про зобов`язання вчинити дії щодо забезпечення курсами по підтвердженню, підвищенню кваліфікації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо забезпечення курсами по підтвердженню, підвищенню кваліфікації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Справа надійшла згідно автоматизованого розподілу в провадження судді Гнатюк О.М.

Після ознайомлення з позовною заявою встановлено наявність підстав для заявлення самовідводу головуючому судді.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України, передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обґрунтованість.

25 березня 2019 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Директора Комунального закладу «Запорізької загальноосвітньої санаторної школи інтернату №7 І-ІІ ступенів» Запорізької міської ради ОСОБА_2 про захист та відновлення порушеного публічного права.

29 квітня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (головуючий суддя Гнатюк О.М.) залишено без руху цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вирішення, захист та відновлення публічного права.

Ухвалою Ленінського районного суду від 07 червня 2019 року цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вирішення, захист та відновлення публічного права повернуто позивачу.

Вказані позови за своїми вимогами є аналогічні поданому позову.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 № 006/23).

У справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив щодо об`єктивної неупередженості, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Так, у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Враховуючи, що поданий позов є ідентичним в частині вимог та обґрунтування раніше поданим позовам, за якими головуючим суддею Гнатюком О.М. було відмовлено у відкритті провадження за адміністративним позовом та повернуто цивільний позов, подальший розгляд позову поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішення даної справи, заява про самовідвід судді у справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Гнатюка О.М. у цивільній справі № 334/4250/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - уповноваженої службової (посадової) особи Запорізької обласної ради - власника Комунального закладу «Запорізької загальноосвітньої санаторної школи інтернату №7 І-ІІ ступенів про зобов`язання вчинити дії щодо забезпечення курсами по підтвердженню, підвищенню кваліфікації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Справу передати для вирішення питання про передачу справи іншому судді в порядку встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.М. Гнатюк