Справа № 159/2115/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/499/19 Категорія: 2 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Бовчалюк З.А., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря - Губарик К.А.,

відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідачів - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії, договору іпотеки, договору поруки недійсними за апеляційними скаргами відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та представника позивача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Пивоварова Володимира Івановича на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року позивач публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»(далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 25.12.2007 року між сторонами укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 074/22.2-075К, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 у користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000 доларів США зі сплатою 13,5 відсотків річних з порядком погашення суми заборгованості згідно п.п. 1.1.1. п. 1.1. Договору та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 24.12.2017 року.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором кредиту Банком було укладено з ОСОБА_1 25.12.2007 року іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №7890, за умовами якого в іпотеку Банку було передано магазин продовольчих товарів загальною площею 57 кв.м. та земельну ділянку площею 126 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . а з ОСОБА_6 -Договір поруки №074-12/33, за умовами якого останній поручився у повному обсязі за виконання позичальником зобов`язань за договором кредиту та зобов`язувався відповідати перед Кредитором разом із ним як солідарний боржник.

Вказує, що банк, свої передбачені договором зобов`язання виконав повністю, однак позичальник свої договірні зобов`язання щодо своєчасної сплати суми кредиту та відсотків за користування грошовими коштами виконав частково.

У зв`язку з невиконанням Позичальником умов договору кредиту щодо своєчасної сплати суми основного боргу, відсотків за користування грошовими коштами на адресу позичальника 04.09.2014 року банком було направлено позичальнику претензію № 08.206-297/85-12119 з вимогою дострокового погашення усієї суми заборгованості та попередженням про примусове її стягнення, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі її несплати. Претензією № 08.206-297/85-12118 було повідомлено і поручителя про невиконання позичальником умов основного зобов`язання. Однак у встановлений законом строк поручитель відповіді на претензію не надав, вимог, зазначених у ній, не виконав.

Зазначає, що заборгованість відповідача перед Банком станом на 30.03.2015 року становить 549 964,36 грн., в т.ч. 19 112,40 доларів США, що еквівалентно 448 044,83 грн. (офіційний курс USD до гривні станом на 30.03.2015 року становив 23,4426)- заборгованість за кредитом; 2 841,57 доларів США, що еквівалентно 66 613,79 грн. - заборгованість за відсотками; 32 500,60 гри,- пеня , в т.ч. 22 241,52 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 30.03.2014 року по 30.04.2015 року включно та 10 259,08грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 30.03.2014 року по 30.04.2015 року включно, яку просить стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

В рахунок погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 074/22.2-075К від 25.12.2007 року в сумі 549 964,36 грн., в т.ч. 19 112,40 доларів США, що еквівалентно 448 044,83 грн. (офіційний курс USD до гривні станом на 30.03.2015 року становив 23,4426)- заборгованість за кредитом; 2 841,57 доларів США, що еквівалентно 66 613,79 грн. - заборгованість за відсотками; 32 500,60 гри,- пеня , в т.ч. 22 241,52 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 30.03.2014 року по 30.04.2015 року включно та 10 259,08грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 30.03.2014 року по 30.04.2015 року включно звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.12.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С., зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 7890, - магазин продовольчих товарів загальною площею 57 кв.м та земельну ділянку площею 126 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною вартості предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У грудні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_9 звернулись до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії, договору іпотеки, договору поруки недійсними, обґрунтовуючи його тим, що Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 074/22.2-075К від 25.12.2007 року є укладеним з суттєвим порушенням істотних умов Договору, встановлених діючим законодавством України, які необхідні для його укладення, з використанням елементів нечесної підприємницької практики. Вказують, що спірний договір суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки споживачі не отримали повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту. Згідно ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 074/22.2-075К від 25.12.2007 року є несправедливими, зокрема - порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Зазначають, що відповідно п. 1.1 оспорюваного договору предметом цього договору є сума кредиту в іноземній валюті, що суперечить вимогам закону, оскільки грошовою одиницею України є гривня. В той же час, при укладені кредитного Договору № 074/22.2-075К від 25.12.2007 року банком не було дотримано низки інших істотних умов встановлених законодавством, що регулює спірні правовідносини, зокрема: відсутні основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу до укладення договору про іпотечний борг.

З врахуванням наведеного, просять визнати недійсним Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 074/22.2-075К від 25.12.2007 року, Іпотечний договір б/н від 25.12.2007 року, Договір поруки № 074-12/33 від 25.12.2007 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2019 року ухвалено в позові публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

В позові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії, договору іпотеки, договору поруки недійсними відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову скасувати.

Заходи забезпечення позову скасовуються після набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 понесені ними судові витрати в сумі 22500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) грн., в рівній частині кожному.

В апеляційній скарзі представник позивача за первісним позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Пивоваров В.І. покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі відповідачі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та їх представник ОСОБА_3 покликаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просять скасувати це рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення про визнання недісними Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 074/22.2-075К від 25.12.2007 року, Іпотечного договору б/н від 25.12.2007 року, Договору поруки № 074-12/33 від 25.12.2007 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» Пивоварова В.І., представник відповідачів ОСОБА_3 вказує на необґрунтованість і безпідставність цієї апеляційної скарги та просить рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» Пивоварова В.І. та апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід задовольнити частково, а рішення суду - скасувати і ухвалити нове рішення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що Банк не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема, не довів належними доказами самого факту існування заборгованості та її розміру.

Однак дані висновки суду були зроблені з порушенням норм матеріального права та при неповному з`ясуванні всіх обставин справи.

З матеріалів справи встановлено, що 25.12.2007 року між сторонами укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 074/22.2-075К від 25.12.2007 року, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобов`язався надати ОСОБА_1 у користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000 доларів США зі сплатою 13,5 відсотків річних з порядком погашення суми заборгованості згідно п.п. 1.1.1. п. 1.1. Договору та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 24.12.2017 року.

Відповідно до п.п. 3.3.6.1 п.п. 3.3.6, п.п. 3.3.8 п. 3.3. Договору кредиту Позичальник ОСОБА_1 зобов`язувався не пізніше останнього робочого дня строку дії відповідного максимального ліміту заборгованості, встановленого на поточний період згідно з графіком зниження максимального ліміту заборгованості, зазначеним в п. 1.1.1 цього Договору, погашати Кредитору частину заборгованості за Кредитом, на яку поточна заборгованість за Кредитом може перевищувати максимальний ліміт заборгованості, встановлений на наступний період згідно з графіком, визначеним в п. 1.1.1 цього Договору, сплачувати Кредитору проценти та комісії в строки, встановлені в п.2.4, 2.5 цього Договору,

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором кредиту Банком було укладено з ОСОБА_1 25.12.2007 року іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №7890, за умовами якого в іпотеку Банку було передано магазин продовольчих товарів загальною площею 57 кв.м. та земельну ділянку площею 126 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . а з ОСОБА_6 -Договір поруки №074-12/33, за умовами якого останній поручився у повному обсязі за виконання позичальником зобов`язань за договором кредиту та зобов`язувався відповідати перед Кредитором разом із ним як солідарний боржник.

Згідно з п. п. 3.2.2.2 пп. 3.2.2 п. 3.2 Договору кредиту Кредитор має право вимагати від Позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобов`язань за цим Договором протягом 30 календарних днів від дня отримання Позичальником письмової вимоги про повернення Кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу).

Підпунктом 3.3.14 п. 3.3 Договору кредиту передбачено, що Позичальник зобов`язаний на вимогу Кредитора у випадках, передбачених у п.п. 2.13.3, 3.2.7 цього Договору достроково протягом 30 календарних днів після отримання письмової вимоги Кредитора повернути Кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку (пеню, штраф), а також достроково виконати свої зобов`язання у випадках, в порядку та в строки, що передбачені в п.п. 5.4 цього Договору.

Відповідно до п.п. 3.1.2 п. 3.1 Договору поруки Поручитель зобов`язаний у разі невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання відповідати перед Кредитором разом в Позичальником як солідарний боржник всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Згідно з п.п. 2.4.3 п. 2.4 Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Позичальник свої договірні зобов`язання щодо своєчасної сплати суми кредиту та відсотків за користування грошовими коштами виконав частково.

У зв`язку з невиконанням Позичальником умов договору кредиту щодо своєчасної сплати суми основного боргу, відсотків за користування грошовими коштами 04.09.2014 року банком було направлено позичальнику ОСОБА_1 претензію № 08.206-297/85-12119 з вимогою дострокового погашення усієї суми заборгованості та попередженням про примусове її стягнення, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі її несплати, яку отримано ОСОБА_1 - 03.10.2014 року відповідно до рекомендованого повідомлення № 140 (т.1 а.с. 27, 28).

Претензією № 08.206-297/85-12118 від 04.09.2014 року було повідомлено і поручителя ОСОБА_2 про невиконання позичальником умов основного зобов`язання та у разі несплати суми заборгованості - про стягнення суми боргу з нього та Позичальника в примусовому порядку, яку отримано ОСОБА_14 - 03.10.2014 року(т. 1 а.с. 29, 30).

Згідно з рекомендованим повідомленням № 159 лист вручено особисто.

Як вбачається з змісту претензії, станом на 31.07.2014 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором складає 245 212,88 грн., в т.ч. 19 112,40 доларів США, що еквівалентно 229 409,73 грн. - заборгованість за кредитом; 1162,56 доларів США, що еквівалентно 13954,42 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 1848,73 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату відсотків.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача перед Банком станом на 30.03.2015 року становить 19 112,40 доларів США - заборгованість за кредитом; 2 841,57 доларів США, заборгованість за відсотками; 32 500,60 гри,- пеня , в т.ч. 22 241,52 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 30.03.2014 року по 30.04.2015 року включно та 10 259,08грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 30.03.2014 року по 30.04.2015 року включно(т.1 а.с. 31-43).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України визначає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтями 553, 554 цього Кодексу встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк(термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частиною 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 28 березня 2018 року, відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, оскільки банк 04.09.2014 року пред`явив до позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 вимоги щодо дострокового повернення кредиту протягом 30 днів після отримання цієї вимоги у зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань перед Банком за кредитним договором, а тому у позивача припинилося право нараховувати проценти та пеню після 04 листопада 2014 року.

Виходячи з викладеного заборгованість позичальника ОСОБА_1 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії станом на 04 листопада 2014 року складається з заборгованості за кредитом в сумі 19112 доларів США 40 центів, заборгованості за відсотками в сумі 2052 доларів США 65 центів, пені в сумі 9515, 37 грн.(6641,08 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту + 2874,29.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків), яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.12.2007, посвідченим приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 7890 - магазин продовольчих товарів загальною площею 57 кв.м та земельну ділянку площею 126 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_15 шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною вартості предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Доводи відповідачів про отримання ними кредитних коштів лише в сумі 38 000 доларів США та повернення ними отриманих коштів з посиланнями на висновки експерта за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи № 2398 від 22.12.2017 року відповідно до яких документально підтверджується факт повернення та внесення позичальником ОСОБА_1 коштів в касу банку в розмірі 378983,00 грн., що в еквіваленті дорівнює 47455,04 даларів США(а.с. 236-291 т.4) не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно доказів наявних в матеріалах справи, зокрема з наданого банком розрахунку заборгованості, заяв на видачу готівки, меморіальних ордерів встановлено, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти відповідно до договору відновлювальної кредитної лінії в розмірі 48 400 доларів США.

Так, ОСОБА_1 отримано: 25.12.2007 - 31000 доларів США(а.с.3,4 т.4); 26.12.2007 - 2000 доларів США(а.с. 5, 6 т. 4); 28.12.2007 - 5000 доларів США (а.с. 7, 8 т. 4); 25.01.2008 - 1000 доларів США (а.с. 9 т. 4); 29.01.2008 -1000 доларів США (а.с. 10, 11 т. 4); 05.02.2008 - 2000 доларів США (а.с.12-14 т.4); 13.02.2008 - 3000 доларів США (а.с. 15 т. 4); 25.02.2008 - 2000 доларів США (а.с. 16 т. 4); 03.03.2008 - 1400 доларів США(а.с. 17 т. 4).

Висновки експерта в яких визначена сума внесених коштів позичальником на погашення кредиту не можуть свідчити про відсутність заборгованості за договором, оскільки після 30.04.2014 року банком нараховувались відсотки як на строкову заборгованість так і на прострочену заборгованість та пеня у зв`язку з неналежним виконанням умов договору.

Питання щодо розміру заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 25.12.2007 року на вирішення експертів не ставилось, а тому і експертом не вирішувалось.

Таким чином, відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 25.12.2007 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії, договору іпотеки, договору поруки недійсними суд першої інстанції виходив з того що, позовна давність за вимогами ОСОБА_1 та ОСОБА_9 спливла, про застосування якої заявлено стороною у спорі - ПАТ «Укрсоцбанк».

Проте, такий висновок суду зроблений з порушенням норм матеріального права, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Доводи позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про використанням елементів нечесної підприємницької практики при укладенні кредитного договору, невідповідність його Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки споживачі не отримали повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу(ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на час укладення договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

В частині 4 статті 11 даного Закону зазначено, що Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину.

З змісту оскарженого Кредитного договору, встановлено, що договором чітко передбачені його умови, а саме: предмет договору - надання кредиту окремими частинами-«Транш», зі сплатою 13,5 % процентів річних за Кредитом та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами, що містяться в Додатку 1 до цього Договору, у розмірі 50000 доларів США (п.1.1.1. Кредитного договору); мета кредиту - кредит надається Позичальнику на поточні потреби(п. 1.2. Кредитного договору); графік зниження(погашення) заборгованості(п. 1.1.1 Кредитного договору); порядок видачі Траншів Кредиту- проводиться шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника за № НОМЕР_1 у Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк»(п. 2.1. Кредитного договору); порядок нарахування та сплати процентів(комісій) - передбачено Статтею 2 Кредитного договору; відповідальність сторін зазначено в Статті 4 Кредитного договору.

Таким чином, Кредитний договір у повному обсязі містить необхідну інформацію, передбачену частинами 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції, що діяла на час укладення договору).

На час укладення кредитного договору Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки Поручитель ознайомлений з умовами Договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має.

На момент укладення оспорюваних договорів Позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_9 не наводили жодних зауважень щодо змісту цих правочинів, не звертався до банку з пропозиціями щодо викладення у певній редакції чи зміни умов договорів та про надання їм докладнішої інформації.

Умови укладених між банком та Позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_16 були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і сторони проти них не заперечували, тобто договір був результатом домовленості сторін і відповідав загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.ст. 3, 627 ЦК України.

Судом не встановлено порушення прав та інтересів Позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 і позивачем не доведено, що укладені договори: договір про надання відновлювальної кредитної лінії, договір іпотеки, договір поруки суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на час укладення договору).

При цьому протягом тривалого часу (до 30 квітня 2014 року) Позичальник виконувала умови договору, сплачувала усі платежі, отже схвалила умови договору.

Разом з тим при укладенні договору банком надана інформація відповідачам про детальний розпис сукупної вартості кредиту, визначення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (а.с.55-56 т .6 )

Отже, посилання позивачів за зустрічним позовом про введення в оману позичальника, умисне замовчування або приховування інформації не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи судом.

Позивачами за зустрічним позовом не доведено, що умови укладених між сторонами договорів є несправедливими.

Умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Зі змісту укладеного сторонами кредитного договору (змін до договору), Договору поруки, Іпотечного договору вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договорів внесено не було. Не містять вони і будь-яких інших несправедливих умов.

Позивачами за зустрічним позовом не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б дали суду підстави констатувати про недійсність оспорюваних договорів.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального права, згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення первісного позову частково та про відмову у задоволенні зустрічного позову за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 268 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Пивоварова Володимира Івановича задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2019 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно в користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 19112(дев`ятнадцять тисяч сто дванадцять) доларів США 40 центів, заборгованості за відсотками в сумі 2052(дві тисячі п`ятдесят два) долари США 65 центів, пені в сумі 9515(дев`ять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) гривень 37 копійок шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.12.2007, посвідченим приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 7890 - магазин продовольчих товарів загальною площею 57 кв.м та земельну ділянку площею 126 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_15 шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною вартості предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті позовних вимог відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії, договору іпотеки, договору поруки недійсними відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді