Провадження № 2/470/34/19
Справа № 470/804/18
УХВАЛА

12 червня 2019 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.

за участю секретаря Дячук А.А.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки "Антея" про визнання кредитних договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2018 року позивач звернулася до Березнегуватського районного суду з позовом до відповідача про визнання кредитних договорів недійсними.

В позові зазначила, що 13 лютого 2013 року між нею та кредитною спілкою "Антея" було укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 010/КЛ-13/001, відповідно до якого відповідач надав їй кредит у сумі 323 000,00 грн. під 60 % річних строком до 15 лютого 2014 року. В рамках даного генерального договору на здійснення кредитних операцій були укладені кредитні договори для виборки траншів, а саме: 1) кредитний договір № 013/КФ-13/017 від 13 лютого 2013 року на 100 000 грн.; 2) кредитний договір № 013/КФ-13/018 від 14 лютого 2013 року на 100 000 грн; 3) кредитний договір № 013/КФ-13/019 від 15 лютого 2013 року на 123 000 грн. Згодом в червні 2013 року під тиском відповідача відсоткова ставка за користування кредитними коштами за вищезазначеними кредитними договорами була збільшена на 10 % та становила 70 % за кожним з договорів. Вважає дані договори незаконними та такими, що підлягають визнанню недійсними. Як передбачено ст.1 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка - це прибуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками,їх об`єднанням на корпоративних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднання грошових внесків членів кредитної спілки. В даному випадку назвати відповідача неприбутковою організацією є неможливим. Кредитна спілка "Антея" за своєю діяльності по наданню фінансових послуг ніяк не відноситься до таких організації. Крім того, діяльність по наданню фінансових послуг згідно чинного законодавства підлягає обов`язковому ліцензуванню. Також кредитування відповідач повинен був здійснювати членам даної установи. Вона членом даної установи ніколи не була, зі статутом кредитної спілки не знайома, а значить і не визнавала його, відповідні внески не сплачувала, в органах самоврядування відповідача участі не приймала, її членство в діяльності даної установи було лише фіктивним та таким, що не відповідає законодавству. Крім того, розмір кредиту наданого одному члену кредитної спілки не може перевищувати 20 % від загального капіталу кредитної спілки. Не відповідає засадам розумності та справедливості встановлений даним договором відсоток, який дорівнює 70 %, встановлений для членів даної установи, одним з яких по даним відповідача вона являється, хоча доказів про це відповідач не надав. Таким чином по даним договорам кредитування вона отримала від відповідача 323 000 грн., з яких 319 000 грн. повернула. Сума яку вона заборгувала відповідачу склала 4000,00 грн. Просила визнати недійсними договори, укладені між нею та відповідачем в лютому 2013 року: Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 10/КЛ-13/001 від 13.02.2013 року, а також кредитний договір № 013/КФ-13/017 від 13.02.2013 року на 100 000 грн. 2) кредитний договір № 013/КФ-13/018 від 14.02.2013 року на 100 000 грн; 3) кредитний договір № 013/КФ-13/019 від 15.02.2013 року на 123 000 грн.

Ухвалою судді від 06 листопада 2018 року провадження за даною позовною заявою було відкрито, призначено підготовче засідання, а ухвалою суду від 12 березня 2019 року підготовче провадження у справі було закрито та її призначено до судового розгляду.

12 червня 2019 року позивач направила до суду клопотання про призначення судово-економічної (кредитно-фінансової) експертизи, посилаючись на те, що проведення даної експертизи є необхідним для з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність, на призначенні експертизи наполягала.

Представник відповідача в судове засідання також не 'явився, надіслав клопотання про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача заперечував (а.с.78).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно ч.1 ст.103 вказаного Кодексу суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

З клопотання позивача вбачається, що на вирішення експерта нею пропонується поставити запитання, зокрема:

«Чи відповідає діяльність відповідача нормам чинного законодавства України, а саме ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ЗУ «Про кредитні спілки», ЗУ «Про ліцензування діяльності фінансових установ»?

«Чи були дотримані вимоги нормативних актів при наданні відповідачем їй кредиту»?

«Чи обґрунтовані вимоги відповідача щодо стягнення з неї заборгованості за даними кредитними договорами та чи відповідають вони вимогам діючого законодавства»?

«Чи правильно відображені в фінансово-господарських документах відповідача прибуток, формування доходів та надання кредитів членам кредитної спілки»?

«Чи проводилося у відповідача протягом 2010-2013 років обов`язкові аудиторські перевірки»?.

Пунктами 1 та 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Таким чином, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

За такого, враховуючи, що деякі запитання, які поставила позивач на вирішення експерта, стосуються питання права, а деякі не відносяться до предмету доказування у даній справі, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні її клопотання.

Крім того пунктом 8 ч.2 ст.197 ЦПК України передбачено, що питання про призначення експертизи суд вирішує лише в підготовчому засіданні.

Керуючись ст.ст. 102, 103, 258, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи у справі за її позовом до кредитної спілки "Антея" про визнання кредитних договорів недійсними, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Луста