Справа № 628/30/19
Провадження № 2/628/301/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2019 року місто Куп`янськ
Куп`янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Демченко І.М.,
за участю секретаря Романової Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Куп`янську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Акцент-Банк», фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання недійсним договорів та застосування наслідків недійсності правочину
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_4 ,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.09.2018 ОСОБА_1 уклав договір з ФОП ОСОБА_2 на виготовлення ПВХ конструкцій та того ж дня для оплати цього замовлення уклав кредитний договір з АТ «Акцент-Банк», за умовами якого отримав 7587,84грн. строком на 36 місяців зі сплатою 0,12 % річних. Кредит повинен погашатися щомісяця по 210,36грн., які спрямовуються на погашення тіла кредиту та 303,51грн. інші послуги банку (щомісячна фінансова винагорода за надання фінансового інструменту).
На підставі ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд визнати договори кредиту та індивідуального заказу на виготовлення ПВХ конструкцій недійсними, стягнувши з АТ «Акцент-Банк» на його користь 1560грн., які він сплатив за квитанціями від 27.10.2018, 26.11.2018, 26.12.2018 по 520грн. кожна.
Ухвалою суду від 11.01.2019 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
27.02.2019 на адресу суду від АТ «Акцент-Банк» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач у задоволенні позову просив відмовити з таких підстав. Щодо оплати товару та перерахування коштів АТ «Акцент-Банк» вказує на те, що відповідач, звертаючись до банку з проханням надати кредит, на підтвердження договірних відносин та суми необхідного кредиту надав накладну №21 від 21.09.2018 від ФОП ОСОБА_3 . На підставі цієї накладної з відповідачем було укладено кредитний договір, в якому зазначено про перерахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3 , відповідач підтвердив ці данні своїм підписом. Банк виконав свої зобов`язання шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок контрагента за договором про виготовлення МПК, про що свідчить меморіальний ордер. Твердження позивача в частині введення його в оману при укладанні договору банк вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_1 особисто підписав заяву позичальника, паспорт банківського продукту Розстрочка про умови кредитування АТ «А-Банк» та сукупну вартість споживчого кредиту, а також графік погашення кредиту.
АТ «Акцент-Банк» зазначає, що враховуючи таку кількість підписаних позивачем документів, неможливо стверджувати, що він не розумів той факт, що підписує кредитний договір. Крім того, всі зазначені документи викладені звичним шрифтом, розмір якого дозволяє вільне його читання без додаткових засобів. Доказів, що б підтверджували наявність обставин щодо примушування чи обману до підписання вказаних документів, в позовній заяві не вказано. АТ А-Банк заперечує проти задоволення позовної заяви в повному обсязі через відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним (а.с.48-49).
14.03.2019 відповідачем ФОП ОСОБА_2 . подано відзив, у якому він у задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити у повному обсязі з тих підстав, що він зареєстрований як фізична особа - підприємець та займається діяльністю посередників у торгівлі товарами широкого асортименту. В рамках цієї діяльності між ним та заводом виробником ТОВ «Престиж Групп» укладено договір про надання товару металопластикових конструкцій в Харківській області. Згідно договору строк постачання товару складає до 14 робочих днів з дня надходження на рахунок ТОВ Престиж Групп" грошових коштів від нього, як ФОП, в рахунок сплати товару.
Підтверджує, що дійсно 21.09.2018 між ФОП ОСОБА_2 та позивачем була укладено договір по організації робіт по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця. Згідно з умовами цього договору ОСОБА_1 підтвердив, що йому в повному обсязі надана інформація про товар, умови оплати та доставки. Замовник уважно прочитав договір і додаток до нього, без будь-якого примусу, з повним розумінням його змісту. До цього договору додавалося креслення, на якому вказані розміри, конфігурація, найменування конструкції. Підпис замовника на кресленнях вказує на його згоду з конфігурацією, розмірами, маркуванням та якістю зазначених профілів. ПВХ конструкції, фурнітура відповідають нормам ДСТУ, про що свідчить сертифікат відповідності. Завод-виробник діє на підставі усіх належних документів, а також на основі договору між підприємством, яке згідно з п. 1.1. договору зобов`язане організувати роботи по виготовленню та надання у власність ПВХ конструкцій. Позивач одержав споживчий кредит для оплати вартості товару на придбання конструкцій у АТ «Акцент-Банк». Вважає, що про добровільність укладення договору та ознайомленість з умовами кредитного договору позивач сам стверджує у своїй заяві Крім того, про обізнаність про умови кредитування свідчать регулярні платежі ОСОБА_1 на користь А-Банку у період жовтня-грудня 2018 року.
Після укладення договору виконавцем були проведені роботи по виконанню замовлення, а саме: заміри, виїзд майстра, оформлення заявки заводу-виробника, що вимагає витрат. Банком було переведено грошові кошти за замовлення ОСОБА_1 , після чого відразу було зроблено замовлення на заводі-виробнику та здійснено оплату цього замовлення. Замовлення було відправлено в роботу після зарахування коштів на рахунок підприємства. Ніяких заяв щодо розірвання договору від позивача не надходило. 06.11.2018 замовлення у строк, передбачений договором було доставлено позивачу, він підписав акт та зазначив відсутність будь-яких претензій щодо установки ПВХ конструкцій.
Крім того, вказує, що пунктом 7.6 договору замовник повідомлений про неможливість одностороннього розірвання договору, оскільки згідно з доповненням № 3 до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 № 172, яким затверджено перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну та поверненню, до якого включено скло нарізане під розмір.
Щодо позовних вимог в частині визнання кредитного договору недійсним ФОП ОСОБА_2 вважає їх також безпідставними, оскільки позивачем не дотримані умови, визначені ст 15 ЗУ «Про споживче кредитування». Крім того, вказує на те, що частиною шостою цієї статті визначено, що право на відмову від договору про споживчий кредит не застосовується щодо споживчих кредитів, наданих на придбання робіт (послуг), виконання яких відбулося до закінчення строку відмови від договору про споживчий кредит, встановленого частиною першою цієї статті.
Посилання на ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки положення цього закону застосовуються до споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (а.с.72-77).
Ухвалою суду від 13.05.2019 до участі у справі як співвідповідача залучено ФОП ОСОБА_3 .
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.
Відповідач ФОП ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.90).
Представник АТ «Акцент-банк» у судове засідання також не з`явився, у відзиві зазначив про розгляд справи у його відсутність (а.с.49).
Співвідповідач ФОП ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Також суд зазначає, що оскільки ухвалою суду від 13.05.2019 відповідачеві роз`яснювалося право подати відзив, у якому він повинен викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду ФОП ОСОБА_3 за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано так і не було, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, заслухавши позивача та його представника, з`ясувавши позицію відповідачів ФОП ОСОБА_2 та АТ «Акцент-Банк», дослідивши письмові докази, встановив фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Встановлено, що 06.03.2018 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ТОВ «Престиж групп» укладено договір № 028, за умовами якого фірма зобов`язалася поставити та передати у власність першого металопластикові конструкції. За умовами договору фірма надала ФОП ОСОБА_2 . статус офіційного представника ТОВ «Престиж групп» в Харківській області (а.с.78).
Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_2 відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є «Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту» (а.с.19).
У письмовій заяві від 26.03.2019 ФОП ОСОБА_2 вказав на те, що оплата послуг за вищезазначеним договором по виготовленню ПВХ конструкцій була здійснена на рахунок його партнеру ОСОБА_3 , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також здійснює підприємницьку діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (а.с.89, 106).
Відповідно до акту виконаних робіт 06.11.2018, складеного ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , постачальник виконав роботи по встановленню ПВХ конструкцій, а замовник не має ніяких претензій щодо якості монтажу, конструкції встановлено якісно і у встановлений умовами договору строк (а.с.7).
За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Пунктом 7.6 договору індивідуального замовлення від 21.09.2018 ОСОБА_1 повідомлений, що позивач своїм особистим підписом підтвердив, що він під час укладання договору належним чином повідомлений, що ПВХ конструкції виготовляються з використанням скла, розкроєного під визначений замовником індивідуальний розмір.
Згідно Додатку № 3 до Постанови КМУ від 19.03.1994 за № 172 затверджено перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню). Відповідно до даного переліку скло, нарізане або розкроєне під розмір визначений покупцем (замовником) не підлягає поверненню. Враховуючи викладене, розірвання договору не допускається. У випадку придбання ПВХ конструкцій у кредит, договір кредиту не підлягає розірванню, допускається дострокове повне погашення кредиту.
За положеннями ч.ч.1-5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема відповідно до частин 1, 3, 5 зазначеної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
На підставі ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Таким чином, за змістом ч. 1 ст.229, ч. 1 ст.230 ЦК України правочин може бути визнано вчиненим під впливом обману у випадку навмисного, цілеспрямованого введення іншої особи в оману стосовно фактів, які впливають на вчинення правочину. Ознакою омани є умисел. Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст.230 ЦК України.
Судом встановлено, що умови договору погоджені між замовником і виконавцем, та добровільно ними прийняті. Зміст і умова угоди не суперечить вимогам ст. 203 ЦК України.
Позивач власноручно та добровільно підписав договір на виготовлення ПВХ конструкцій, що свідчить про те, що він був ознайомлений з умовами зазначеного договору.
Таким чином, доказів щодо того, що позивач був введений в оману щодо умов договору та обставин, що мають істотне значення матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживача.
Згідно до ч. 1 ст.865, ч. ч. 1, 2 ст.872 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати.
Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
У той же час, позовних вимог про розірвання вказаного договору у зв`язку з тим, що надане позивачу вікно має істотні недоліки, позивачем не заявлено.
Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину, то суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту.
У договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст.1054 ЦК України).
Пунктами 1 та 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті.
За положеннями ч.3 ст.15 Закону України «Про споживче кредитування» протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.
Однак, на думку суду, позивачем не було дотримано умов реалізації права, наданого вищезазначеною статтею, оскільки жодних дій ОСОБА_1 , спрямованих на направлення на адресу банку заяви про відкликання згоди на укладання споживчого кредиту, у визначений законом строк не здійснено. Грошові кошти, отримані відповідно до умов кредитного договору, А-Банку не повернуті, а навпаки протягом трьох місяців ОСОБА_1 здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості.
Доводи позивача в частині того, що його волевиявлення як учасника правочину не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, суд оцінює критично, оскільки вони випливають лише з його особистих суб`єктивних оцінок як боржника, зацікавленого на теперішній час у мінімізації своїх грошових зобов`язань, хоча на час укладання договору він був згоден з його умовами та взяв на себе відповідні зобов`язання добровільно. Позивач ОСОБА_1 особисто підписав заяву позичальника, паспорт банківського продукту Розстрочка про умови кредитування АТ «А-Банк» та сукупну вартість споживчого кредиту, а також графік погашення кредиту, в яких підтвердив, що АТ «А-Банк» письмово проінформував його про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зокрема: суму кредиту, строк кредиту, мету кредиту, тип процентної ставки, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, а також розмір щомісячного платежу, період погашення заборгованості за отриманим кредитом, реальну річну процентну ставку у розмірі 97,27 % річних, вартість всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги, можливості та умови дострокового повернення кредиту, що свідчить про дотримання АТ «А-Банком» вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».
Будь-яких доказів того, що споживчий кредит був укладений під впливом обману позивачем до суду у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не надано.
Посилання позивача на те, що він не був обізнаний про перерахування отриманих за договором кредитних коштів фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 , суд вважає безпідставними, так як цілі надання кредиту і доручення на перерахування вказаної суми продавцю товару зазначені у заяві позичальника, з якою ОСОБА_1 звернувся до банку і яка ним підписана.
Отже, наведені вище обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним та застосовування наслідків недійсності правочину, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст.81-89, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 1, 15 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст.203, 229, 230, 626, 627, 636,1054 ЦК України,суд
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 25.06.2019.
Головуючий: І.М.Демченко