Справа №538/1051/19
Провадження по справі №2/538/429/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області, третя особа: Приватний нотаріус Лохвицького районного Нотаріального округу Домбровська Тетяна Василівна, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, - В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що 23 лютого 2000 року на підставі біржового Договору купівлі-продажу (реєстровий номер № Н-36) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивач стала власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація була проведена в Лубенському БТІ згідно п. 6.6 Договору.

Відповідно до Розпорядження міського голови Лохвицької міської ради від 19.02.2016 року № 33 вулицю ОСОБА_3 перейменовано на АДРЕСА_2 .

В червні 2019 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Лохвицького районного Нотаріального округу Домбровської Т.В. з метою укладення Договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що Договір купівлі-продажу від 23.02.2000 року є недійсним, так як нотаріально не посвідчений, а сторонами договору є фізичні особи.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений Українською універсальною біржею 23.02.2000 року, реєстровий № Н-36.; визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

В судове засідання позивач не з"явилася, подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без її участі.

Відповідач, Лохвицька міська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову.

Третя особа, Приватний нотаріус Лохвицького районного Нотаріального округу Домбровська Тетяна Василівна на розгляд справи не з"явилася з невідомих причин, але була належним чином повідомлена про розгляд справи.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що 23 лютого 2000 року на підставі біржового Договору купівлі-продажу (реєстровий номер № Н-36) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 стала власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація була проведена в Лубенському БТІ згідно п. 6.6 Договору.

Відповідно до Розпорядження міського голови Лохвицької міської ради від 19.02.2016 року № 33 вулицю ОСОБА_3 перейменовано на АДРЕСА_2 .

В червні 2019 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Лохвицького районного Нотаріального округу Домбровської Т.В. з метою укладення Договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що Договір купівлі-продажу від 23.02.2000 року є недійсним, так як нотаріально не посвідчений, а сторонами договору є фізичні особи.

Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений в 2000 році, до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК України 1963 року.

Згідно ст. ст. 128, 224, 227 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону або договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до роз"яснень, даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року із змінами від 25.05.1998 року "Про судову практику у справах про визнання угод недійсними" угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов"язковому нотаріальному посвідченню.

При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.

На час укладення зазначеного договору діяла ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", згідно якої не вимагалося подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлового комунального господарства від 09.06.1998 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1 д) зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.

Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об"єкти нерухомого майна. Відповідно до п. 9 Переліку зазначено: "Договори купівлі -продажу, обміну, зареєстровані біржею".

Відповідно до п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами (06.10.1999 року), - договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на житловий будинок, що відчужується.

Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне.

При укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 Закону України "Про товарні біржі" між сторонами виконані належним чином, про що свідчить сам договір.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Керуючись ст. ст. 128, 224, 227 ЦК УРСР (1963 рік), Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлового комунального господарства від 09.06.1998 року № 121, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року із змінами від 25.05.1998 року "Про судову практику у справах про визнання угод недійсними", ст. ст. 220, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 200, 206, 258, 263, 265,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області, третя особа: Приватний нотаріус Лохвицького районного Нотаріального округу Домбровська Тетяна Василівна, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений Українською універсальною біржею 23.02.2000 року, реєстровий № Н-36.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок (А-1) загальною площею 102,3 кв.м, житловою площею 75,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (літ.Б), прибудова (літ.б), погріб (літ.В), вбиральня (літ.Г), сарай (літ.Д), огорожа (№1), вигрібна яма (№2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області В.А. Бондарь