Справа №751/2293/19
Провадження №2/751/747/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

з участю секретаря судових засідань Грищенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу № 751/2293/19 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах і за дорученням якого діє адвокат Переверзєв Олександр Олександрович до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування, треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`єва Ольга Михайлівна,

у відсутності учасників розгляду,

Стислий виклад позиції позивача і заперечень відповідача.

ОСОБА_1 , від імені і за дорученням якого діє адвокат Переверзєв О.О. звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , розміром 0,0472 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.2-8). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 29.10.1976 року по 19.03.1996 року ОСОБА_4 та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, в період якого рішенням Чернігівської міської ради № 55 від 04.02.1985 року було виділено ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 400 кв.м. Посилається, що зазначену земельну ділянку за договором від 09.12.1985 року ОСОБА_2 виділено у безстрокове користування для будівництва житлового будинку, а вона зобов`язалась здійснити його будівництво за визначеними договором критеріями, розпочати будівельні роботи протягом року і закінчити будівництво до 09.12.1988 року. Вказує, що дозволом на здійснення робіт № 1128 ОСОБА_2 дозволено за адресою АДРЕСА_1 проводити будівництво житлового будинку, але станом на 31.12.2018 року право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано, інвентаризаційна справа відсутня. Рішенням Чернігівської міської ради від 21.08.2018 року відповідачу було передано безоплатно у власність земельну ділянку к.н. НОМЕР_1 розміром 0,0472 га за зазначеною адресою. Зазначає, що відповідно технічного паспорту за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 знаходяться житловий будинок «А-2», рік побудови: 1990, огорожа N, N1, N2, ганок а, а1, станом на час проведення технічної інвентаризації житловий будинок А-2 має 100% будівельної готовності, електрифікацію, газопровід, водопровід, каналізацію. Оскільки виділено земельну ділянку та побудовано житловий будинок під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли позивач і третя особа ОСОБА_3 Вказує, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні, але при цьому мав право на спадкування частки об`єкту незавершеного будівництва із правом подальшої реєстрації. При цьому нотаріус повідомив, що відповідач зареєструвала право власності на житловий будинок в електронному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.02.2019 року на підставі технічного паспорту. Підстави позову ст.ст.319, 321, 325, 346, 350, 351, 355, 368, 370, 377, 392, 1218, 1226, 1268 ЦК України, ст.120 ЗК України, ст.ст.60, 61, 63, 68-70 СК України, ст.ст.22,28 КпШС України, ст.16 Закону України «Про власність».

Відповідач ОСОБА_2 , від імені і за дорученням якої діє адвокат Бабинець С.П. подала відзив на позовну заяву (а.с.120-123) - позовні вимоги не визнає в повному обсягу і посилається, що станом на 14.06.2016 року день смерті ОСОБА_4 він не був власником ні спірного житлового будинку з надвірними спорудами, ні земельної ділянки. Вказує, що шлюб між померлим і відповідачкою було розірвано 19.03.1996 року, відомості про придбання будь-якого об`єкту нерухомості за час шлюбу відсутні, спорів щодо поділу майна, виділення його частки не виникало, померлий майнових претензій до відповідачки не висував. Зазначає, що за договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 09.12.1985 року було надано дозвіл на будівництво двоповерхового будинку загальною площею 97 кв.м, з яких 56 кв.м є житловою, а 06.06.2018 року за ОСОБА_2 був зареєстрований житловий будинок загальною площею 179,5 кв.м, житловою площею 61,2 кв.м, допоміжною 116,7 кв.м. Щодо земельної ділянки, то посилається, що вона була надана у власність шляхом безоплатної приватизації, а оскільки померлий не був її користувачем, то вона не переходить до спадкоємців. Вважає, що застосуванню підлягають норми Кодексу про шлюб та сім`ю в редакції 1963 року та щодо набуття спірного майна норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Відповідь на відзив від позивача не надходила.

Позивач, від імені і за дорученням якого діє адвокат Переверзєв О.О. подав письмові пояснення (а.с.223-225) в яких вказав, що померлий в спірному будинку проживав, був зареєстрований на момент смерті, фактично проживав разом із позивачем, здійснив підключення до електро, газо, водопостачання, а відповідачка проживала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 , при цьому спору у подружжя щодо розпорядження, володіння і користування майном не виникало, а отже строк позовної давності позивачем не пропущено. Вказує, що рік побудови будинку підтверджується технічним паспортом, виданим 02.03.2016 року. Зазначає, що на час смерті ОСОБА_4 йому належало право забудовника на 1/4 частину незавершеного будівництва, а незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 став об`єктом права власності трьох осіб: спадкоємців ОСОБА_1 (позивача), ОСОБА_3 (третьої особи) і як частка подружжя ОСОБА_2 , яка отримала у власність земельну ділянку і зі згоди інших співвласників замовила інвентаризацію, виготовила технічний паспорт та здійснила реєстрацію житлового будинку. Зазначає, що позивач не висуває вимоги про визнання права власності на земельну ділянку.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.04.2019 року ОСОБА_2 заборонено відчужувати 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 і 1/4 частку земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , розміром 0,0472 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.84-85). Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.04.2019 року виправлено описки в ухвалі Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.04.2019 року (а.с.92).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.04.2019 року провадження у даній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.107).

Відповідач ОСОБА_2 , від імені і за дорученням якої діє адвокат Бабинець С.П. подала відзив на позовну заяву (а.с.120-123).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07.05.2019 року (а.с.214) підготовче провадження у даній справі закрито.

Позивач, від імені і за дорученням якого діє адвокат Переверзєв О.О. подав письмові пояснення (а.с.223-225).

В судове засідання учасники не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність і підтримання позовних вимог (а.с.227), від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, невизнання позовних вимог з підстав зазначених у відзиві, отримання письмових пояснень і відсутність додаткових заперечень (а.с.226), третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.220), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`єва О.М. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.222).

Оскільки учасники в судове засідання не з`явились, його фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Фактичні обставини встановлені судом; зміст спірних правовідносин; норми права застосовані судом та мотиви їх застосування; норми права на які посилались сторони, які суд не застосовував та мотиви їх незастосування.

При визначенні характеру спірних правовідносин та норм матеріального права, що підлягають застосуванню суд виходить з такого:

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів № 55 від 04.02.1985 року виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва житлового будинку ОСОБА_2 , працівниці заводу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка з сім`єю в складі 4-х осіб мешкає по АДРЕСА_3 по АДРЕСА_1 400 кв.м, зобов`язано забудовника в тримісячний строк укласти договір на забудову з райвідділами комунального господарсьва, на протязі 3 років закінчити будівництво будинку і здати його в експлуатацію (а.с.19).

09.12.1985 року між ОСОБА_2 та виконкомом Новозаводської районної Ради народних депутатів укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності (а.с.20-25), за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалась побудувати житловий двоповерховий цегляний будинок, житловою площею 56 кв.м, з кількістю кімнат чотирьох, кухні, санвузла, сходової клітки, котельні, коридору, гаражу 18 кв.м, загальною площею 97 кв.м до 09.12.1988 року (п.2, п.4 Договору).

09.12.1985 року ОСОБА_2 було надано дозвіл № НОМЕР_2 на виконання робіт по будівництву житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , дійсний до грудня 1988 року (а.с.26).

Рік побудови зазначеного житлового будинку, згідно технічного паспорту (а.с.34) 1990.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 29.10.1977 року (а.с.196) по 19.03.1996 року перебували у шлюбі (а.с.125).

Оскільки сторони розірвали шлюб в 1996 році, то їх майнові стосунки, як колишнього подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю України, Цивільним кодексом України 1963 року, а тому правові норми, на які посилається позивач в позовній заяві, а саме статей 60, 61, 63, 68-70 СК України та норми, що з ними кореспондують - статей 355, 368 ЦК України 2003 року і які регулюють правовий статус майна набутого подружжям за час шлюбу спільна сумісна власність та дають визначення поняття та видів спільної власності, застосуванню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

При цьому ст.ст.28, 29 КпШС України регулюють порядок поділу спільного майна подружжя та розмір їх часток при поділі.

Станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 не було зареєстровано, інвентаризаційна справа відсутня (а.с.36,47,191).

До 2004 року виникнення прав власності на будинок не залежало від державної реєстрації, а набувалось в порядку, який існував на час його спорудження, а з вступом з 01.01.2004 року в дію нової редакції Цивільного кодексу України (ст.331) і Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2014 року право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації виникає з моменту такої реєстрації.

В матеріалах справи наявні дані про рік будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.34) 1990 рік.

Закон України «Про власність» поширюється на правовідносини, що виникли після введення його в дію (з 15.04.1991 року), а оскільки відсутні відомості про рік будівництва інший, ніж 1990, то посилання позивача на зазначений Закон судом до уваги не приймаються.

До 13.12.1995 року діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966 року, станом на 1990 рік ч.1 ст.22 Земельного кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Вирішуючи спір про визнання права власності на спадкове майно, суд має встановити належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини.

Право власності спадкодавця ОСОБА_4 на частину домоволодіння АДРЕСА_1 не підтверджено правовстановлюючі документи, що передбачені Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року відсутні.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до ст.77 ЦПК України належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Докази того, що в період шлюбу між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_5 вирішувалось питання про розподіл спільного майна суду не надано, що дає підстави зробити висновок про те, що домоволодіння АДРЕСА_1 не було предметом розподілу майна між бувшим подружжям.

У суду відсутні правові підстави для визначення спірного майна домоволодіння АДРЕСА_1 , як такого, що є спільним сумісним майном бувшого подружжя.

02.03.2016 року ТОВ «Експертна компанія «ІТЕО» було виготовлено технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.28-35), згідно експлікації до якого загальна площа приміщень 177,9 кв.м, з них житлова 61,2 кв.м, допоміжна 116,7 кв.м, площа літніх приміщень 1,6 кв.м. (а.с.33), згідно характеристики рік побудови 1990 (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.16,134) і після його смерті відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина.

З 17.03.2001 року (вже після розірвання шлюбу з відповідачкою) і по час його смерті ОСОБА_4 разом із ОСОБА_1 (позивачем) був зареєстрованим в АДРЕСА_1 (а.с.136 на звороті), ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою з 25.07.2007 року по даний час (а.с.138).

10.10.2016 року із заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 звернулись син ОСОБА_1 (а.с.133, а.с.139 на звороті), син ОСОБА_6 (а.с.141 на звороті 142), син ОСОБА_7 (а.с.144,145), донька ОСОБА_3 (а.с.147-149).

17.11.2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 подали заяви про відмову від спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 (а.с.154, 155).

16.01.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.157 на звороті, 158).

16.01.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір про поділ спадкового майна (а.с.160 на звороті - 162) за умовами якого розподілили спадкове майно 1/5 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_4 ; житловий будинок АДРЕСА_5 ; автомобіль ГАЗ 3110, 2004 року випуску і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.186, 187 на звороті, 189).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Доказів того, що спадкодавець за життя вчинив будь-які дії, які б свідчили про наміри набуття ним права власності на домоволодіння і земельну ділянку в АДРЕСА_1 суду не надано.

В судовому засіданні не знайшло підтвердження належність спадкодавцеві ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини на праві власності частини домоволодіння АДРЕСА_1 і частини земельної ділянки за вказаною адресою, за життя він не набув права власності на частину будинку і земельної ділянки, а відтак вони не входять до складу спадщини.

21.08.2018 року рішенням Чернігівської міської ради № 33/VІІ-23 затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_2 безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) по АДРЕСА_1 , площею 0,0472 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) та встановлено розмір земельного податку на рівні 0,5 відсотку нормативної грошової оцінки (а.с.38), 31.05.2018 року вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі (а.с.39-43), 06.09.2018 року право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.44-45).

Станом на 05.01.2019 року в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок загальною площею 176,7 кв.м, житловою площею 88,5 кв.м, який має 100 % будівельної готовності (а.с.46, 192-195).

20.02.2019 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 179,5 кв.м, житловою 61,2 кв.м (а.с.74,206).

З огляду на викладене, норми статей 319,321,325,328,355,368,370,392 ЦК України щодо визнання, набуття та захисту права власності не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки підстави для набуття ОСОБА_1 права власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 і на 1/4 частку земельної ділянки за цією адресою - в судовому засідання свого підтвердження не знайшли.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази в їх сукупності з правовими нормами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог і необхідність відмови в їх задоволенні.

Заходи забезпечення позову у відповідності до ст.158 ЦПК України слід скасувати.

Понесені відповідачем витрати на правову допомогу (а.с.126-127) не підтверджені належними документами (ч.1-3 ст.137 ЦПК України), а отже не підлягають відшкодуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.76-80, 83, 84, 137, 141, 158, 259, 263-266, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах і за дорученням якого діє адвокат Переверзєв Олександр Олександрович до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування, треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`єва Ольга Михайлівна - відмовити в повному обсязі.

Заборону ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) відчужувати 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 і 1/4 частку земельної ділянки в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , розміром 0,0472 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що була застосована за ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.04.2019 року - скасувати.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 червня 2019 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова