ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року

м.Суми

Справа №577/1060/19

Номер провадження 22-ц/816/3245/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року в складі судді Галяна С.В., ухваленого в м. Конотопі, повний текст якого складений 26 березня 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, старший державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Марченко Ольга Андріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

04 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») про визнання виконавчого напису № 445, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. 21 березня 2018 року щодо звернення стягнення на транспортний засіб BYD, модель F-3, 2013 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , сірого кольору, тип - загальний легковий седан - В, об`єм двигуна - 1497 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_2 , таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що 21 лютого 2019 року заявник дізнався про виконавче провадження з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, яким звернуто стягнення на належний йому автомобіль для задоволення вимог банку від реалізації арештованого автомобіля та погашення боргу, який виник станом на 15 березня 2018 року за період з 01 жовтня 2012 року по 15 березня 2018 року на загальну суму 142444,50 грн. Вважає виконавчий напис незаконним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки протягом дії кредитного договору він не отримував жодної вимоги від кредитора про погашення кредитної заборгованості, як і не отримував вимог про дострокове повернення боргу. Крім того, позивач не погоджується з сумою стягнення, оскільки поступово сплачує кошти за кредитом, тобто борг зменшується.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис № 445, вчинений 21 березня 2018 року приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Черник Н.С. щодо звернення стягнення на транспортний засіб BYD, модель F-3, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , колір - сірий, тип - загальний легковий седан - В, об`єм двигуна - 1497 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з АТ «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 768,40 грн та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 384,20 грн, а всього 1152,60 грн.

АТ «Кредобанк» з вказаним рішенням суду не погодилось та оскаржило його в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин у справі, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису були дотримані вимоги законодавства. Безспірність вимог банку при вчиненні нотаріального напису була підтверджена поданим нотаріусу розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 15 березня 2018 року, в якому відображено невиконання позивачем зобов`язань зі сплати кредиту у травні, вересні, жовтні та грудні 2017 року. Також вказує, що позивач не отримував вимогу про сплату боргу навмисно задля ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань. До того ж, боржник не звертався до банку з метою погашення боргу, як і не звертався до суду, а тому на момент вчинення виконавчого напису спору щодо суми боргу не було. Вважає, що часткова сплата позивачем боргу після вчинення виконавчого напису не може бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що банк не надав нотаріусу жодних доказів повідомлення заявника про наявність боргу на загальну суму 142444,50 грн, тобто не надано доказів про безспірність боргу. Вказує, що з відображеного в апеляційній скарзі графіку погашення боргу неможливо встановити, яку суму він заборгував, а також не відображено борг по процентам та пені, які увійшли до складу заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що 23 червня 2015 року між ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № 5982.18.00.2329, за умовами якого банк надав позичальнику всього 155766,62 грн кредитних коштів на строк до 22 червня 2022 року, а саме: 149790 грн для придбання транспортного засобу марки BYD, модель F-3, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 та 5976,62 грн для оплати страхування від нещасних випадків (а.с. 16- 17).

22 липня 2015 року сторони уклали договір застави, предметом якого є зазначений транспортний засіб, вартістю 175290 грн та заставною вартістю 123403 грн. Сторони договору узгодили порядок звернення стягнення на предмет застави, зокрема і дострокове звернення стягнення шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом (п. 5.3 договору) у випадку порушення заставодавцем обов`язків, встановлених договором, у тому числі часткової несплати сум складових кредиту (п. 5.2 договору) (а.с. 12-13).

З доданих до позовної заяви копій квитанцій про сплату кредиту вбачається, що за період з 30 червня 2015 року по 09 січня 2018 року позивач періодично здійснював платежі на повернення кредиту (а.с. 18-27).

З наданої в апеляційному суді копії досудової вимоги, яку банк 09 лютого 2018 року направляв засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 вбачається, що станом на 08 лютого 2018 року заборгованість позивача перед банком становила 139800,78 грн, яку банк вимагав від позичальника погасити протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. Крім того, банк вимагав не пізніше 35 днів з моменту надсилання вимоги достроково повернути кредит у сумі 139800,78 грн (а.с. 69-70).

Доказів вручення зазначеної досудової вимоги ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

До апеляційної скарги також додано копію листа банку від 19 березня 2018 року на адресу приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Черник Н.С. з проханням звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки BYD, модель F-3, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 шляхом вчинення виконавчого напису на суму заборгованості за кредитом без урахування пені у розмірі 135980,44 грн, а також пені за період з 16 березня 2017 року по 15 березня 2018 року у сумі 4664,06 грн (а.с. 72).

21 березня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. вчинено виконавчий напис № 445, за яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки BYD, модель F-3, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , колір - сірий, тип - загальний легковий седан - В, об`єм двигуна - 1497 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . За рахунок отриманих від реалізації вказаного транспорту засобу коштів вирішено задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» стосовно кредитної заборгованості,яка виникла станом на 15 березня 2018 року за період з 01 жовтня 2017 року по 15 березня 2018 року на загальну суму 142444,50 грн. (а.с.11).

Постановою старшого державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Педерою Г.В. від 17 травня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 445, виданого 21 березня 2018 року, копію якої ОСОБА_1 отримав 01 березня 2019 року, а 22 лютого 2019 року старшим державним виконавцем того ж відділу виконавчої служби ОСОБА_2 описано і арештовано автомобіль позивача (а.с. 9, 10, 14, 15).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів обставин того, що позивач отримав від нього досудову вимогу про сплату кредитного боргу, як і не довів те, що відповідач надавав нотаріусу інформацію про належне сповіщення боржника про вимогу повернути борг, тому, як вважав суд, у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису. Відтак, на думку суду першої інстанції, подані приватному нотаріусу документи не свідчили про наявність факту безспірності у вимогах банку, тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

З такими висновками колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Отже, на думку колегії суддів, дії нотаріуса щодо посвідчення права стягувача на стягнення з боржника грошових сум не пов`язані зі встановленням прав або обов`язків учасників правовідносин, тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також має бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Матеріали справи не містять розрахунку заборгованості, який банк надсилав нотаріусу для вчинення виконавчого напису, проте з адресованого нотаріусу листа від 19 березня 2018 року № 27-11532/18 про вчинення виконавчого напису вбачається, що банк просив стягнути 127257,02 грн неповернутої суми кредиту, 8723,42 грн прострочених відсотків, пеню за період з 16 березня 2017 року по 15 березня 2018 року у сумі 4464,06 грн, а також включити до загальної суми боргу витрати банку по вчиненню виконавчого напису, тобто всього банк просив стягнути 142444,50 грн боргу станом на 15 березня 2018 року.

Водночас, з розрахунку заборгованості, який міститься в апеляційній скарзі, вбачається, що різниця між кредитною заборгованістю та сплаченими ОСОБА_1 коштами на погашення цього боргу становить 185043,41 грн (293676,45 грн всього по внескам до 22 червня 2022 року - 108633,04 грн сплачених позичальником за період з 01 липня 2015 року по 20 лютого 2017 року), тобто сума боргу без урахування неустойки є більшою та не узгоджується з сумами, які просив стягнути банк шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, відповідач не довів, що ОСОБА_1 отримав досудову вимогу банку від 08 лютого 2018 року № 27-5842/18, яка була надіслана поштою 09 лютого 2018 року.

Отже, з приводу суми заборгованості по кредитному договору, яку банк просив стягнути з позичальника шляхом вчинення виконавчого напису, звернувши стягнення на заставний автомобіль, існує спір, а тому виконавчий напис № 445 від 21 березня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., яким звернуто стягнення на належний ОСОБА_1 заставний автомобіль у межах суми боргу по кредитному договору на загальну суму 142444,50 грн, не відповідає умовам вчинення виконавчих написів, що передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та положенням Порядку вчинення нотаріальних дій, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи заявника апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21 червня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

С. Г. Хвостик