ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року м. Чернівці

справа № 727/1818/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І. Н.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А. І.,

секретар: Ковальчук Н.О.,

скаржник/боржник: ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються: заступник начальника Першого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Громова Л. В.,

стягувач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Чебан В.М., дата виготовлення повного тексту ухвали 14 квітня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії заступника начальника Першого ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Громової Л. В.

Вимоги обґрунтовував тим, що на примусовому виконанні Першого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області перебуває виконавче провадження №54885937 з примусового виконання виконавчого листа №727/4714/17, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 339 822,67 доларів США, що в гривні відповідно до курсу НБУ становить 8 730 044,39 грн.; судового збору 8 960 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 20 250 грн.

Також вказує, що на примусовому виконанні Першого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області перебуває інше виконавче провадження №57496878 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 250 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.05.2018 року становить 6517500 грн, та судового збору в сумі 8810 грн.

Постановою Заступника начальника Першого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Громовою Л. В. від 24.10.2018 року виконавчі провадження №54885937 та №57496878 об`єднані у зведене виконавче провадження, а постановою від 14.02.2019 року звільнено з-під арешту наступне майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , а саме: вантажний мало тонний вантажопасажирський транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», модель 312D, номер шасі НОМЕР_1 , повна маса 3500, об`єм двигуна 2874, тип пального D, колір білий, державний номер НОМЕР_2 , рік випуску 1996, на який накладено арешт згідно з постановою ВП №54885937 від 13.08.2018 року (супровідний лист №26354 від 13.08.2018 року) та постанови ВП №54885937 від 19.10.2017 року (супровідний лист №44443/12 від 19.10.2017 року).

Підставою для звільнення майна з-під арешту стало те, що транспортний засіб був реалізований шляхом продажу на електронних торгах ДП «СЕТАМ», що підтверджується Протоколом №385269 від 29.01.2019 року. Загальна сума стягнутих коштів становить 121 410 грн.

04.02.2019 року Громовою Л.В. складений розрахунок про розподіл грошових коштів, відповідно до якого на користь заявника ОСОБА_2 підлягають стягнення кошти в сумі 63038,36 грн, а на користь ОСОБА_3 - 47334,36 грн.

Заявник стверджував, що при затвердженні розрахунку про розподіл грошових коштів державним виконавцем не враховано, що він, ОСОБА_2 має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок цього майна.

Зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.07.2017 року була змінена ухвала Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16.06.2017 року по справі №727/4714/17 про забезпечення позову в інтересах ОСОБА_2 Ухвала суду набрала законної сили.

Заявник вказує, що згідно вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» він має зареєстрований пріоритет на майно, оскільки обтяження на його користь (арешт) зареєстровані раніше та саме на виконання рішення суду по справі №727/4714/17, виконавчий лист по якій наразі примусово виконується, що державним виконавцем при розподілі коштів від продажу автомобіля не враховано.

На підставі викладеного заявник просив суд визнати дії заступника начальника відділу Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Громової Л. В. по АСВП № 54885937 від 24.10.2018 щодо проведення розрахунку стягнення з боржника ОСОБА_1 сум для задоволення вимог стягувачів від 04.02.2019 року - неправомірними; визнати розрахунок про розподіл грошових коштів від 04.02.2019 року, виконаний заступником начальника відділу Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Громовою Л. В. по АСВП № 54885937 від 24.10.2018 року щодо проведення розрахунку стягнення з боржника ОСОБА_1 сум для задоволення вимог стягувачів - неправомірним; зобов`язати заступника начальника відділу Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Громову Л. В. (уповноважену особу на здійснення зведеного виконавчого провадження № 54885937 від 24.10.2018 року) провести розрахунок стягнення з боржника ОСОБА_1 сум для задоволення вимог стягувачів з урахуванням зареєстрованого пріоритету (арешту майна) стягувача ОСОБА_2 на вантажний мало тонний вантажопасажирський транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», модель 312D, номер шасі НОМЕР_1 , повна маса 3500, об`єм двигуна 2874, тип пального D, колір білий, державний номер НОМЕР_2 , рік випуску 1996, та вказати, що на користь ОСОБА_2 підлягають перерахуванню кошти в сумі 110 372,72 грн.; зобов`язати заступника начальника відділу Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Громову Л. В. (уповноважену особу на здійснення зведеного виконавчого провадження 54885937) повідомити Шевченківський районний суд міста Чернівці та ОСОБА_2 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду про її виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2019 року вимоги скарги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано розрахунок про розподіл грошових коштів від 04.02.2019 року, виконаний заступником начальника Першого ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Громовою Л. В. по АСВП №54885937 від 24.10.2018 року щодо проведення розрахунку стягнення з боржника ОСОБА_1 сум для задоволення вимог стягувачів - неправомірним.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що враховуючи ту обставину, що ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.07.2017 року було змінено ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.06.2017 року та накладено арешт на майно ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог на суму 330 876 доларів США 97 центів, в тому числі і на реалізований державним виконавцем на електронних торгах автомобіль MERCEDES-BENZ 312 D, вантажний, об`єм двигуна 2874, 1996 року випуску, суд першої інстанції, застосовуючи аналогію закону приходить до висновку, що заявник ОСОБА_2 є особою, яка має вищий пріоритет зареєстрованого обтяження, оскільки обтяження на його користь зареєстроване раніше та саме на виконання рішення суду по справі 727/4714/17, виконавчий лист по якій примусово виконується, що державним виконавцем при розподілу коштів від продажу автомобіля не враховано. Суд прийшов до висновку про неправомірність винесеного державним виконавцем розрахунку про розподіл грошових коштів від 04.02.2019 року та в цій частині вимоги скарги задоволено.

В іншій частині вимог скарги було відмовлено, що не є предметом апеляційного перегляду.

В поданій на ухвалу суду першої інстанції апеляційній скарзі апелянт вказує на її незаконність, необґрунтованість та порушення норм матеріального і процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2019 року ухвалена відповідно до норм чинного законодавства, просить її залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Зазначає, що у даному випадку єдиним законодавчо вірним є такий варіант розподілу коштів у рамках зведеного виконавчого провадження, за яким звернення стягнення на майно боржника здійснюється виконавцем відповідно до положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» враховуючи черговість та пріоритетність обтяжень, визначених цим законом.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст. 263 ЦПК України, яке в повній мірі їм не відповідають.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі по тексту - «Закону») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу п.1 ч.1 ст.10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст.18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

За змістом ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.09.2017 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 04 вересня 2014 року в загальному розмірі 339822,67 доларів США, яка станом на 02.08.2017 року складається з: суми основного боргу у розмірі 207547 доларів США; 3% річних - в розмірі 17672,77 доларів США та суми 114602,90 доларів США процентів за користування коштами, по курсу в гривні відповідно до курсу НБУ - становить 8730044,39 грн.; стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 8960,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 20250 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 11.09.2017 року (а.с.49-54).

Також, як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду вказаної цивільної справи 16.06.2017 року судом першої інстанції було забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1 Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.07.2017 року було змінено ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.06.2017 року та накладено арешт на майно ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог на суму 330 876,97 доларів США, в тому числі на наступне майно: нежитлову будівлю, площею 998,40 кв.м, яка знаходиться по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,2640 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_3 ; земельну ділянку площею 0,1059 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 району Чернівецької АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_4 ; земельну ділянку площею 0,1057 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 району Чернівецької області, кадастровий номер НОМЕР_5 ; земельну ділянку площею 0,4577 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_3 Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер НОМЕР_6 ; автомобіль УАЗ 452 Д, вантажний, об`єм двигуна 4250, 1984 року випуску; автомобіль MERCEDES-BENZ 312 D, вантажний, об`єм двигуна 2874, 1996 року випуску.

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.09.2017 року був виданий виконавчий лист (а.с.44), який пред`явлений заявником на виконання до Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, ВП №54885937 (а.с.7-16).

Також, на примусовому виконанні Першого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області перебуває виконавче провадження №57496878 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 250 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.05.2018 року становить 6517500 грн. та судового збору в сумі 8810 грн, що підтверджується відповідною копією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2018 року.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Громовою Людмилою Вікторівною від 24.10.2018 року виконавчі провадження №54885937 та №57496878 об`єднані у зведене виконавче провадження №57519215.

Згідно листа державного виконавця від 21.11.2018 року №40779, сторони виконавчого провадження досягли згоди щодо вартості автомобіля марки «MERCEDES-BENZ 312 D», вантажний, об`єм двигуна 2874, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 та оцінили його у 180000,00 гривень.

В подальшому вказаний транспортний засіб був реалізований шляхом продажу на електронних торгах ДП «СЕТАМ», що підтверджується Протоколом №385269 від 29.01.2019 року. Загальна сума стягнутих коштів становить 121 410 грн.

04.02.2019 року заступником начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Громовою Л.В. складений розрахунок про розподіл грошових коштів, відповідно до якого на користь заявника ОСОБА_2 підлягають стягнення кошти в сумі 63038,36 грн, а на користь ОСОБА_3 - 47334,36 грн (а.с.18-19).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно вимог ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження

Статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

При цьому, ст.12 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що задоволення прав чи вимог кількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом.

Частинами 9-10 статті 10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Оскільки обтяження на користь ОСОБА_2 зареєстроване раніше та саме на виконання рішення суду по справі 727/4714/17, виконавчий лист по якій примусово виконується, державному виконавцеві при розподілі коштів від продажу автомобіля слід було таку обставину врахувати.

До аналогічної правової позиції прийшла Велика Палата Верховного Суду 05 грудня 2018 року по справі №904/7326/17, провадження №12-197гс18, де з аналізу Законів № 1404-VIII «Про виконавче провадження», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року №1255-IV, «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що за аналогією закону, позивач, за вимогами якого був забезпечений позов, є особою, яка має вищий пріоритет зареєстрованого обтяження перед іншими стягувачами.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.07.2017 року було змінено ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.06.2017 року та накладено арешт на майно ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог на суму 330 876 доларів США 97 центів, в тому числі і на реалізований державним виконавцем на електронних торгах автомобіль MERCEDES-BENZ 312 D, вантажний, об`єм двигуна 2874, 1996 року випуску, суд, застосовуючи аналогію закону, приходить до висновку, що заявник ОСОБА_2 є особою, яка має вищий пріоритет зареєстрованого обтяження, оскільки обтяження на його користь зареєстроване раніше та саме на виконання рішення суду по справі 727/4714/17, виконавчий лист по якій примусово виконується, що державним виконавцем при розподілу коштів від продажу автомобіля не враховано.

З огляду на наведене, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неправомірність винесеного державним виконавцем розрахунку про розподіл грошових коштів від 04.02.2019 року та в цій частині вимоги скарги задовольнив правомірно.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заявлених вимог, у зв`язку з чим на підставі статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді Н.К. Височанська

А. І. Владичан