Справа № 454/1304/18 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/770/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м.Львів

Справа № 454/1304/18

Провадження № 22ц/811/770/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Сокальського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сокалі 15 січня 2018 року (суддя Адамович М.Я.)

у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 червня 2011 року відповідач отримав кредит в розмірі 2100 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказує, що банком виконано зобов`язання по договору в повному обсязі, надано відповідачу кредит у визначеному розмірі. Відповідач своєчасно не повернув банку кошти для погашення заборгованості, чим не виконав належним чином свої зобов`язання за договором. Зазначає, що внаслідок порушення умов договору відповідачем станом на 22 березня 2018 року у нього виникла заборгованість у розмірі 100 595,18 грн.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15 січня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 354, 64 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржуєПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду змінити, скасувавши його в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів, пені та штрафів, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, в іншій частині - рішення залишити без змін. Посилається на доводи позовної заяви.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що 20 червня 2011 року між сторонами укладено договір б/н, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2100 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не погашає кредит, не сплачує відсотки, та згідно розрахунку заборгованості станом на 22 березня 2018 року виникла заборгованість в сумі 100 595,18 грн., яка складається з: 2 354, 64 грн. - заборгованість за кредитом; 88 092,61 грн. -заборгованість за процентами; 4 881,49 грн. комісія; 5 266,44 грн. штраф.

Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, не погасив заборгованість в добровільному порядку.

Сторони уклали кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

У заяві міститься умова, згідно якої відповідач згідний, що така заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання послуг, а також Тарифами складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що укладення договору кредиту у формі заяви, якою сторона позичальника приєднується до типових умов договору відповідає вимогам ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач посилається на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір кредиту.

Однак, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи на обслуговування карти не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не містять дати їх складання, підпису позичальника та будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання заяви про отримання кредиту.

Згідно із ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, пені, комісії та штрафу не підлягають до задоволення зв`язку із їх недоведеністю, оскільки банком не надано належних та допустимих доказів. Відповідач не підписував Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено їх нарахування. Такі висновки суду першої інстанції відповідають правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду по справі №342/180/17-ц (постанова від 3 липня 2019 року).

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 січня 2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 липня 2019 року.

Головуючий

Судді