ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/33/19 Справа № 210/2007/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/2007/16

Дніпровський апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особи-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року, яке ухвалено судом у складі судді Сільченка В.Є.о 14 годині 04 хвилини у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 липня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2 ) про стягнення авансового платежу.

Позовна заява мотивована тим, що 16 листопада 2015 року ОСОБА_1 сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 41200,00 гривень, що підтверджується квитанцією №16/11 від 16 листопада 2015 року. Пізніше, він сплатив відповідачу ще 33316,00 гривень, що підтверджується квитанцією №03/12 від 03 грудня 2015 року. Тобто, загальна сума сплачених коштів ФОП ОСОБА_2 дорівнює 74516,00 гривень.

Вказані кошти були сплачені в якості попередньої оплати (авансу) за організацію в майбутньому (орієнтовно через 2 місяці) туристичної поїздки за маршрутом Київ-Бангкок-Київ за туром згідно маршруту «CasyBeachHotel 4*, ВВ, DeluxeRoom х2» (згідно квитанції №16/11) та туром згідно маршруту «CosyBeachResort» (згідно квитанції №03/12). При цьому, жодних договорів відповідно до законодавства України, зокрема Закону України «Про туризм», між сторонами не укладалося.

В грудні 2015 року у двоюрідного брата позивача, з яким він мав би їхати у подорож, було виявлено пухлину - рак. Тому він одразу повідомив ФОП ОСОБА_2 про те, що його брат смертельно хворий і поїздка, яка була попередньо запланована на лютий 2016 року, скасовується,

В лютому 2016 року його двоюрідний брат ОСОБА_3 помер.

25 лютого 2016 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_2 з письмовою вимогою про сплату грошових коштів у розмірі 73516,00 гривень, однак аванс йому повернуто не було.

Посилаючись на викладене, просив суд: стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 73546,00 гривень та витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи.

У жовтні 2016 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним та дійсним.

Позов мотивовано тим, що 16.11.2015 року між ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 « АДРЕСА_2 »), що діє від імені та за дорученням Туроператора «TOB КОРАЛ ТРЕВЕЛ», та ОСОБА_1 був укладений Договір на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року, за умовами якого Турагент згідно із заявкою Туриста на туристичне обслуговування за встановлену в договорі плату зобов`язується забезпечити надання Туристу й особам, що слідують з ним, комплексу туристичних послуг, а Турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти і оплатити вартість у строки зазначені в рахунку на оплату туру.

В листопаді 2015 року, в рамках вищевказаного Договору, відповідачем за зустрічним позовом було оформлено 2 заявки на тур в Таїланд у період з 08.02.2016 року по 19.02.2016 року, всього на загальну суму 5 841,00 доларів США, що за курсом на 16.11.2015 року (дата укладення Договору) по курсу 23,50 грн. за 1 дол. США становило 137 263,50 грн.

Сторони обумовили, що першу частину вартості послуг за тур, а це 30% від загальної вартості Клієнт зобов`язаний був сплатити 16.11.2015 року, другу (20%) до 10.12.2015 року та третю (50%) - до 15.01.2016 року.

16.11.2015року ОСОБА_1 , у чіткій відповідності до обумовлених строків, сплатив 41 200,00 грн., а 03.12.2015 р. - 32 316,00 грн., що в сумі становить 73 516,00 грн.

17.11.2015 року ФОП ОСОБА_2 , перерахувала Туроператору в рахунок оплати Туру відповідача грошові кошти в сумі 118 903,50 грн. з яких: 74 516,00 грн - кошти ОСОБА_1 , 45 387,50 грн. - її власні кошти, які підлягали поверненню їй Відповідачем.

15.01.2016 року ОСОБА_1 анульовано обидві заявки на подорож в Таїланд, у зв`язку з хворобою одного з туристів, заявлених в турі - свого двоюрідного брата ОСОБА_4 .

Згідно з п.7.11. Агентського договору неможливість виконання Туру, що виникла, у тому числі, з вини ОСОБА_5 не надає Турагенту права відмовитись від виконання підтвердженого туру у частині оплати його вартості, якщо інше не передбачене законодавством України.

З огляду на чинне законодавство, ОСОБА_1 не може претендувати на повернення сплачених коштів в сумі 73 516,00 грн.

Разом з тим, ФОП ОСОБА_2 , з розумінням сприймаючи складну життєву ситуацію позивача, вживалися заходи на добровільній основі для повернення максимально можливої суми коштів позивачу, але за результатами є можливим повернути тільки 12 212 грн.

Просила суд визнати Договір на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року дійсним.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ФОП ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 212,00 грн. та судовий збір у розмірі 745,16 грн.

Визнано договір на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року дійсним.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ФОП ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову та відмову в задоволенні зустрічного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неврахування того, що договір на туристичне обслуговування має відповідати вимогам Закону України «Про туризм» чого в даному випадку встановлено не було. Крім цього, посилається на те, що судом прийнято до уваги сумнівну електронну переписку, яку особисто він з ФОП ОСОБА_2 не вів та жодних договорів із нею не укладав. Позивач стверджує, що сплачені ним кошти є авансовим платежем та мають бути йому повернуті.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Жука В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, представника відповідача ФОП ОСОБА_2 . адвоката Ямкового В.І., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в листопаді 2015 року, в рамках Договору на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року, укладеним між ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 «CoralTravel»), що діє від імені та за дорученням Туроператора «TOB КОРАЛ ТРЕВЕЛ», та ОСОБА_1 було оформлено 2 заявки на тур в Таїланд у період з 08.02.2016 року по 19.02.2016 року, всього на загальну суму 5 841,00 доларів США, що за курсом на 16.11.2016 року, по курсу 23,50 грн. за 1 дол. США, становило 137 263,50 грн.

Сторони обумовили, що першу частину вартості послуг за тур, тобто 30% від загальної вартості, Клієнт зобов`язаний був сплатити 16.11.2016 року, другу (20%) до 10.12.2015 року та третю (50%) - до 15.01.2016 року.

16.11.2015 року ОСОБА_1 сплатив 41 200,00 грн., а 03.12.2015 року - 32 316,00 грн., а всього 73 516,00 грн.

17.11.2015 року ФОП ОСОБА_2 перерахувала Туроператору «TOB КОРАЛ ТРЕВЕЛ» в рахунок оплати грошові кошти в сумі 118 903,50 грн. з яких: 74 516,00 грн - кошти ОСОБА_1 ; 45 387,50 грн. кошти ФОП ОСОБА_2

15.01.2016 року ОСОБА_1 анульовано обидві заявки на подорож в Таїланд, у зв`язку з хворобою одного з туристів заявлених в турі - ОСОБА_6 .

Спір між сторонами виник з приводу дійсності Договору на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року та повернення коштів, сплачених ОСОБА_1 в рахунок замовлення турів до Таїланду, у зв`язку з відмовою останнього від поїздки.

Часково задовольняючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 про визнання дійсним Договору на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року, укладеним між ФОП ОСОБА_2 ( ОСОБА_7 »), що діє від імені та за дорученням Туроператора «TOB КОРАЛ ТРЕВЕЛ», та ОСОБА_1 , та позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення авантового платежу, суд першої інстанції виходив з того, що сторони погодили всі істотні умови договору та приступили до його виконання, а поверненню ОСОБА_1 за невикористану подорож підлягають кошти у розмірі 12 212,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Положенням частини 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року № 5 (із змінами), вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Згідно з частиною другою статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму, спрямованої на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей, визначені в Законі України «Про туризм» від 15 вересня 1995 року.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону: туризм - це тимчасовий виїзд особи з місця проживання в оздоровчих, пізнавальних, професійно-ділових чи інших цілях без здійснення оплачуваної діяльності в місці, куди особа від`їжджає; турист - особа, яка здійснює подорож по Україні або до іншої країни з не забороненою законом країни перебування метою на термін від 24 годин до одного року без здійснення будь-якої оплачуваної діяльності та із зобов`язанням залишити країну або місце перебування в зазначений термін. туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо);

За приписами ст. 5 Закону України «Про туризм» учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність.

Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, зокрема, є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Згідно частин 1, 2 статті 20 Закону України "Про туризм", за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Разом з тим, згідно положенням частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору, як один із загальних засад цивільного законодавства, декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про туризм» договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: 1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; 2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); 3) готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування; 5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв`язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; 6) програма туристичного обслуговування; 7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; 8) інші суб`єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; 9) страховик, що здійснює обов`язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг; 10) правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; 11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; 12) форма розрахунку.

Відповідно до частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частинами першою та другою статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Встановивши, що ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 за допомогою електронної переписки досягли згоди щодо всіх істотних умов договору на туристичне обслуговування, а саме погодили: строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування 9 ночей, з 09 лютого 2016 року по 18 лютого 2016 року (т. 1 а.с. 59,60), характеристу транспортних засобів, що здійснюють перевезення, дату, час та місце відправлення та повернення: переліт 08.02.2016 року Borispol Airport (Terminal D) Bangkok Airport (Suvarnabhumi) Ukraine International Airlines PS 271 BKK (Economy), 19.02.2016 року Bangkok Airport (Suvarnabhumi) Ukraine International Airlines PS 272 BKK (Economy), трансфер 09.02.2016 року 18.02.2016 року Group Transfer GROUP TRF Group, Transfer: GROUP TRF 09.02.2016 18.02.2016: BKK (Bangkok) COSI BEACH RESORT & SPA DELUXE WING (Pattaya) - BKK (Bangkok) (т. 1 а.с. 57, 59, 60); готель та його категорія, із варіантом розміщення - COSI BEACH RESORT & SPA DELUXE WING Four Star 3 ADL, DELUXE WING Four Star 2 ADL, DELUXE ROOM (т. 1 а.с. 59,60); види та способи забезпечення харчування сніданки, Bed&Breakfast (т. 1 а.с. 59,60); програма туристичного обслуговування - у випадку скасування підтвердженого бронювання стягується штраф згідно договору або інших умов ануляції, але не менше 100% вартості авіа перельоту, у зв`язку з можливими змінами у розкладі рейсів, актуальну та точну інформацію про дату виконання рейсу, його номер і час вильоту/прильоту, аеропорту та терміналу вильоту/прильоту в обов`язковому порядку уточнювати напередодні вильоту на сайті або у опереторів по телефону або у приймаючого компанії, із зазначення посилання на сайт та номер телефону (т. 1 а.с. 59, 60); туроператора CoralTravel (т. 1 а.с. 43, 59, 50); страховика 08.02.2016 року 19.02.2016 року KREMEN THAILAND KREMEN Thailand (т. 1 а.с. 59, 60); правила в`зду до країни тимчасового перебування та перебування там підтвердження заявки не є підтвердженням надання візи та зазначено посилання на сайт для ознайомлення із строками надання документів на візу (т. 1 а.с. 59, 60); вартість туристичного обслуговування і порядок оплати: вартість туру 3982,25 USD, агентська винагорода 712,81 USD, до сплати 3 286,44 USD, вартість туру 2686,58 USD, агентська винагорода 480,38 USD, до сплати 2 206,20 USD, 1 частина 30% від загальної вартсоті необідно сплатити 16.11.2016 року, 2 частина 20% вартості необхідно сплатити до 10.12.2015 року за курсом на момент оплати, 3 частина - 50% вартості необхідно сплатити до 15.01.2016 року за курсом на момент оплати (т. 1 а.с. 57,59,60), форма розрахунку: оплата здійснюється на підставі виставленого рахунку в гривнях по курсу оператору (т. 1 а.с. 57, 85-88), що підтверджується роздрукованими листами електронного листування сторін, суд надав належну правову оцінку цьому доказу у розрізі вищезазначених правових норм, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ця переписка є сумнівною, колегією суддів не приймаються з огляду на наступне.

Так, вищезазначені умови продубльовано в квитанціях №16/11 від 16 листопада 2015 року та №03/12 від.03 грудня 2015 року, згідно яких ОСОБА_1 здійснив попередню оплату за тур у період з 08.02.2016 року по 19.02.2016 року у готелі COSI BEACH RESORT, зі сніданками з проживанням у DELUXE ROOM, з погодженням маршруту Київ-Бангкок-Київ, на загальну суму 73 516,00 грн. (41 200,00 грн. + 32 316,00 грн.) (т. 1 а.с. 5).

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, ФОП ОСОБА_2 доведено належними та допустими доказами факт укладення між нею та ОСОБА_1 Договору на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року та доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог останньої щодо визнання цього Договору дійсним.

Статтею 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до договору або його розірвання у зв`язку зі зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувались під час укладання договору.

Згідно ч.10 ст.20 Закону України «Про туризм» турист вправі відмовитись від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 було здійснено заявки №1043345 та №1043346 щодо бронювання обумовленого сторонами туру до ТОВ «Корал Травел» та сплачено у повному обсязі туроператору ваність замовлених послуг: 48 504,00 грн. за рахунком-фактурою №048981 від 17.11.2015 року (т. 1 а.с.88, 89) та 76 821,50 грн. за рахунком-фактурою №048982 від 17.11.2015 року (т. 1 а.с.90, 91), а всього 125 325,50 грн..

При цьому, ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_2 в рахунок оплати цього туру 73 516,00 грн., згідно квитанцій №16/11 від 16 листопада 2015 року та №03/12 від.03 грудня 2015 року.

Тобто, фактично ОСОБА_1 сплачено туроператору ТОВ «Корал Травел» 73 516,00 грн., тоді як залишок вартості послуг у розмірі 51 809,50 грн. покрито ФОП ОСОБА_2

15 січня 2016 року, тобто до початку туристичної подорожі, ОСОБА_1 було повідомлено ФОП ОСОБА_2 про відмову від подорожі у зв`язку зі смертю одного із туристів.

ТОВ «Корал Травел», згідно ч.10 ст.20 Закону України «Про туризм», виконало повернення коштів за заявками №1043345 та №1043346 за вирахуванням коштів реально понесених туроператором по організації туру, а саме за заявкою №1043345 повернуто 17 437,00 грн., за заявкою №1043346 26 608,80 грн., а всього 44 045,80 грн. (т. 1 а.с. 94 99) і ці кошти ФОП ОСОБА_2 зараховано на власну користь, оскільки вони не перевищують розмір коштів, сплачених нею в рахунок замовленого туру.

Згідно п. 1 Глави 3 Розділу ХІХ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 03.11.2012 року №735, білет, який придбано по спеціальному тарифу, у випадку ануляції/неявки на рейс поверненню не підлягає.

Таким, чином вартість авіаквитків поверненню не підлягала, однак, Авіакомпанія МАУ підтвердила можливість повернення повної вартості авіаквитка на ім`я померлого туриста ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 94), про що ФОП ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 92-93).

Оскільки в позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо передачі ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повної вартості авіаквитка на ім`я померлого туриста ОСОБА_8 у розмірі 12 212,00 грн. та ФОП ОСОБА_2 не заперечувала проти стягнення цієї суми з неї у судовому порядку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь саме цієї суми в рахунок повернення коштів, сплачених за туристичну подорож, яка не відбулася у зв`язку з відмовою туриста від суру.

Посилання позивача ОСОБА_1 про те, що сплачені ним кошти за квитанціями №16/11 від 16 листопада 2015 року та №03/12 від.03 грудня 2015 року є авансом та підлягають поверненню в повному обсязі не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: