Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 495/94/15-ц

провадження № 61-14109св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі судді Осаулової Н. А. від 29 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області в складі суддів: Дмитрієвої Л. Д., Олійника В. І., Матвієнко Ю. О., від 05 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (далі - Цивільний процесуальний кодекс України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - банк, ПАТ КБ «Надра») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 18 червня 2008 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 41 692 доларів США 95 центів із розрахунку 14,49 % на рік, зі строком погашення до 09 червня 2028 року. 17 вересня 2010 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 18 червня 2008 року, яким внесено зміни до указаного кредитного договору, шляхом викладення договору у новій редакції.

18 червня 2008 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 уклали договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 поручається перед банком за належне виконання позичальником кредитних зобов`язань. 17 вересня 2010 року між банком та поручителем укладено новий договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася солідарно відповідати за виконання позичальником кредитного договору.

Посилаючись на те, що відповідачі порушили умови договору і станом на 21 жовтня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 53 395,10 дол. США, що еквівалентно 691 497,56 грн, позивач просив суд стягнути указану суму кредитної заборгованості з відповідачів солідарно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року в сумі 691 497,56 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року в сумі 691 497, 56 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» витрати з сплати судового збору в сумі 3 654 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» витрати з сплати судового збору в сумі 3 654 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що боржники користуються грошовими коштами банку та не виконують зобов`язання щодо сплати кредиту, процентів та інших платежів. Умовами кредитного договору передбачено право кредитора вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, зокрема у разі порушення позичальником умов щодо сплати кредиту та/або процентів за договором.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2015 року змінено.

Ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року в сумі 691 497 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 654 грн.

В решті рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що районним судом у резолютивній частині рішення помилково повторно стягнуто з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитом та витрат зі сплати судового збору, у зв`язку із чим допущено подвійне стягнення, що є недопустимим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу в частині вимог банку до поручителя на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності та необґрунтованості ухвалених у справі судових рішень в частині вимог банку до позичальника. У зв`язку із чим в силу вимог статті 400 ЦПК України справа в указаній частині Верховним Судом не розглядається.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, дійшли помилкових висновків про задоволення позову в частині вимог банку до поручителя. 17 вересня 2010 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору та новий договір поруки, тому справа має бути вирішена з урахуванням договорів в указаних редакціях. Згідно розрахунку заборгованості позичальника останній платіж за кредитним договором було здійснено 08 травня 2013 року на суму в розмірі 546 доларів США. За умовами кредитного договору у відповідній редакції наступний платіж мав бути внесений позичальником до 12 червня 2013 року, однак указана умова договору позичальником виконана не була. Згідно положення пункту 3.2.3 кредитного договору, в редакції згідно додаткової угоди до кредитного договору № 1 від 17 вересня 2010 року, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, зокрема у разі: затримання позичальником сплати кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; або перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більше ніж на 10 процентів; або несплати позичальником в терміни, встановлені кредитним договором більше однієї виплати за кредитом, яка перевищує 5 процентів загальної суми кредиту. Після спливу одного календарного місяця з дати невиконання позичальником зобов`язання, а саме - з 12 липня 2013 року, кредитор мав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту. Договором поруки не встановлений строк його дії, у зв`язку із чим, у такому випадку, відповідно до частин четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов`язання. Крім того, пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов`язань і необхідності їх виконання поручителем. На думку скаржника, скільки передбачена договором поруки вимога кредитором поручителю направлена не була, то у поручителя не виникло обов`язку зі сплати спірної суми заборгованості.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року справу за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року призначено до судового розгляду.

Обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 18 червня 2008 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 41 692 доларів США 95 центів із розрахунку 14,49 % на рік, зі строком погашення до 09 червня 2028 року.

17 вересня 2010 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 18 червня 2008 року, якою внесено зміни до указаного кредитного договору, шляхом викладення договору у новій редакції.

18 червня 2008 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 уклали договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 поручається перед банком за належне виконання позичальником кредитних зобов`язань.

17 вересня 2010 року між банком та поручителем укладено новий договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася солідарно відповідати за виконання позичальником кредитного договору.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 21 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором складає 53 395,10 дол. США, що еквівалентно 691 497,56 грн.

Згідно положення пункту 3.2.3 кредитного договору, в редакції згідно додаткової угоди до кредитного договору № 1 від 17 вересня 2010 року, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, зокрема у разі: затримання позичальником сплати кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; або перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більше ніж на 10 процентів; або несплати позичальником в терміни, встановлені кредитним договором більше однієї виплати за кредитом, яка перевищує 5 процентів загальної суми кредиту.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб`єктивне право кредитора.

З умов спірного кредитного договору з урахуванням доповнень вбачається, що боржник (а відтак і поручитель) узяли на себе зобов`язання повертати суму кредиту рівними частинами щомісяця, шляхом внесення платежів до 12 числа кожного календарного місяця (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Тобто, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу у відповідній редакції) повинні застосовуватись і до поручителя.

Можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

За умовами договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 12 числа кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред`явить вимоги до поручителя.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц (касаційне провадження № 14-224цс18).

З прийняттям указаної постанови внесена визначеність, зокрема, щодо застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України у відповідній редакції у подібних правовідносинах.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У даній справі, в частині, яка переглядається, суд апеляційної інстанції не надав оцінки усім встановленим обставинам, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань щомісяця, рівними частинами (шляхом здійснення щомісячних платежів згідно з графіком), а за договорами поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, та не з`ясував, за якими платежами порука припинилась, а за якими ще діє, чи пред`явив банк вимогу до поручителя в межах шести місяців за кожним місячним платежем, а також не надав оцінки жодному доводу апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

До повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, що позбавляє Велику Палату Верховного Суду процесуальної можливості ухвалити нове рішення у справі.

За таких обставин, ухвалене в справі оскаржуване рішення апеляційного суду в частині вимог банку до поручителя підлягає скасуванню, з підстав, передбачених статтею 411 ЦПК України, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 409, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик