Справа № 310/2285/19
25 червня 2019 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Троценко Т. А.
при секретарі: Корнієнко М. Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, де вказав, що 07. 12. 2018 року за договором купівлі-продажу він придбав житловий будинок АДРЕСА_1 .
В даний час постало питання про оформлення субсидії, і він довідався, що в будинку значиться зареєстрованим ОСОБА_2 . Де ця особа знаходиться йому не відомо, але його реєстрація заважає оформити субсидію для сплати комунальних платежів.
За цих обставин просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не явився, про дату слухання справи повідомлений, надіслав заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутністю, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до суду не явився, про день слухання справи сповіщений належним чином на сайті Бердянського міськрайонного суду, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, і суд розглядає справу за його відсутності,та у відповідності до ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджено копією договору купівлі продажу від 07. 12. 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каменєвою Тинів Н. В., зареєстрованого в реєстрі за № 249.
Як вбачається з довідки місця проживання, виданою виконавчим комітетом Осипенківської сільської ради, за даною адресою значиться зареєстрованим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Частиною 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що особа має право користуватися відповідним житлом лише за наявності у неї права приватної власності на дане житло, або за умови набуття статусу члена сім`ї власника відповідного будинку (квартири).
Відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє її право та право членів її сім`ї на користування цим будинком (квартирою).
Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому права цього власника на збереження за ним права користування відчуженим нерухомим майном у подальшому.
Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
На сьогоднішній день відповідач не має самостійного права на вищевказане житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України).
Отже, у зв`язку з відсутністю на сьогоднішній день договірних відносин з ОСОБА_1 як новим власником будинку та припиненням права власності на нього, відповідач втратив право користування ним, оскільки його право є похідним від права приватної власності на дану нерухомість, яку позивач придбав на підставі договору.
Таким чином, з припиненням права власності ОСОБА_1 на жиле приміщення відповідач втрачає право користування цим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 321, 379, 382, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 155, 156 ЖК України, ст.ст. 12, 81, 223, 258, 259, 261, 265, 268, 281, 282,284 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25. 06. 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Т. А. Троценко