Троїцький районний суд Луганської області
Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/2420/15-ц
Провадження №4-с/433/1/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , якого представляє ОСОБА_2 на дії Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправними дій та бездіяльності посадових осіб органу державної виконавчої служби,-

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області звернувся ОСОБА_3 Ю. ОСОБА_4 , якого представляє ОСОБА_2 зі скаргою на дії Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправними дій та бездіяльності посадових осіб органу державної виконавчої служби, в обґрунтування якої зазначив, що 07.03.2013 між АТ «БМ Банк» та ТОВ «СТС-Центр» було укладено кредитний договір № 042/30/070313 строком дії до 04.03.2016. Основним божником за договором є ТОВ «СТС-Центр». 07.03.2013 між ОСОБА_1 та АТ «БМ Банк» укладено договір поруки з можливого невиконання ТОВ «СТС-Центр» зобов`язань за договором. 07.12.2015 Троїцьким районним судом Луганської області прийнято заочне рішення, яким позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено. Про існування заочного рішення скаржник дізнався лише в середині липня 2018 року. Протягом січня-вересня 2018 року між ТОВ «СТС-Центр» та АТ «БМ банк» в позасудовому порядку проводилося врегулювання договірних правовідносин за кредитним договором № 042/30/070313 від 07.03.2013 та кредитним договором № 045/30/260413 від 26.04.2013. АТ «БМ Банк» до Луганського міського відділу ДВС 24.09.2018 направив лист про відкликання виконавчого документа, виданого Троїцьким районним судом Луганської області у справі № 433/2420/15-ц та відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_1 в зв`язку з прийняттям від основного боржника ТОВ «СТС-Центр» виконання зобов`язань. 15.07.2018 ТОВ «СТС-Центр Полтава» отримало постанову Луганського міського відділу ДВС про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_5 .М від 02.07.2018 у виконавчому провадженні № 55916639. Постанова про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не була направлена. 20.11.2018 державним виконавцем Луганського міського відділу ДВС Макогон І.В. скасовано постанову про закриття виконавчого провадження № 55916639. В цей же день, по раніше закритому провадженню, винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 10602,50 грн. та винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 126,63 грн. 20.11.2018 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55916639 на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу. 20.12.2018 працівниками ТОВ «СТС-Центр Полтава» отримано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57745396 від 11.12.2018. Постанова про відкриття виконавчого провадження № 57745396 Потапову не надходила. Скаржник вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору від 20.11.2018 винесена неналежною посадовою особою органу ДВС, протиправно та безпідставно та не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження. На підставі викладеного, просить визнати неправомірними та скасувати повністю винесені старшим державним виконавцем Луганського міського відділу ДВС постанову про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні № 55916639 від 20.11.2018, постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 55916639 від 20.11.2018, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 55916639 від 20.11.2018 та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.12.2018 у виконавчому провадженні № 57745396.

Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Суду надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Луганський міський відділ державного виконавчої служби Головного ТУЮ у Луганській області в судове засідання свого представника не направили. Суду надали заперечення на заяву, згідно якого просили відмовити заявнику у задоволенні заяви за необгрунтованістю

Суд вважає можливим проводити розгляд справи без вказаних осіб згідно ст. 450 ЦПК України

Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає скаргу не обгрунтованою та не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 07.12.2015 позов ПАТ "БМ Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було розглянуто по суті, винесене заочне рішення про задоволення позову.

На підставі рішення суду від 07.12.2015 було видано виконавчий лист.

У Луганському міському відділі ДВС Головного ТУЮ у Луганській області перебувало виконавче провадження № 55916639, відкрите 05.03.2018 з примусового виконання виконавчого листа № 433/2420/15-ц, виданого 24.01.2018 Троїцьким районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором № 042/30/070313 від 07.03.2013 в сумі 104559,46 грн., судового збору в сумі 1045,60 грн. та витрат, пов`язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур`єр» в сумі 420,00 грн.

02 липня 2018 року державним виконавцем Луганського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Луганській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Копію постанови було направлено на адресу ТОВ «СТС-Центр Полтава».

Отже державним виконавцем Луганського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Луганській області було правомірно прийнято до провадження виконавчий лист і винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

11 жовтня 2018 року державним виконавцем Луганського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Луганській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55916639 з виконання виконавчого листа № 433/2420/15-ц, виданого 24.01.2018 Троїцьким районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором № 042/30/070313 від 07.03.2013 в сумі 104559,46 грн., судового збору в сумі 1045,60 грн. та витрат, пов`язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур`єр» в сумі 420,00 грн., на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання (а.с. 15). Постанову про стягнення виконавчого збору було виділено в окреме провадження, яке на теперішній час боржником не виконане.

21 листопада 2018 року державним виконавцем Луганського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Луганській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57745396 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про відкриття виконавчого провадження № 57745284 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

11 грудня 2018 року головним державним виконавцем Луганського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Луганській області винесено постанову ВП № 57745396 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

При зверненні до суду, скаржник посилався на те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження, при цьому, не дотримався вимог ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки копію постанови про відкриття виконавчого провадження йому не направив, а тим самим не надав йому строк на добровільне погашення заборгованості.

Суд вважає, що оскаржувані постанови постановлені у відповідності до вимог Закону.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись з даною скаргою на дії державного виконавця, скаржник посилався на те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження, не викликавши боржника та не надавши йому строк на добровільне погашення заборгованості, та не повідомив боржника.

Згідно ст.ст.1, 2 даного ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Положеннями ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Невручення постанови про відкриття виконавчого провадження стороні виконавчого провадження не може свідчити про її незаконність.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови є правомірними, а скарга в цій частині необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Також, суд вважає, що дії та рішення державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Луганській області щодо винесення постанови про скасування процесуального документу від 20.11.2018 року, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2018 року, відповідала вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо заявлених вимог скаржника про визнання неправомірними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження № 55916639 від 20.11.2018, суд дійшов наступного висновку.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 та у справі № 127/9870/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та ставить питання про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця від 20.11.2018 про стягнення з нього на користь держави виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

З огляду на вказані вище норми закону, подана заявником в порядку цивільного судочинства скарга про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця про стягнення з нього на користь держави виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, оскільки має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, тому заявник має право звернутися до адміністративного суду із відповідною заявою в порядку, визначеному КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, провадження в цій частині скарги підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 1, 2, 18, 26, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 255, 258-261, 352-354, 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , якого представляє ОСОБА_2 на дії Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправними дій та бездіяльності посадових осіб органу державної виконавчої служби в частині визнання неправомірними та скасування постанов про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні № 55916639 від 20.11.2018 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.12.2018 у виконавчому провадженні № 57745396 відмовити.

Провадження у справі в частині вимоги скарги про визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 20.11.2018 у виконавчому провадженні № 55916639 та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 55916639 від 20.11.2018 - закрити.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду з даними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Суський