Номер провадження: 22-ц/813/4633/19
Номер справи місцевого суду: 500/5467/18
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т.П.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2019 року, постановлену суддею Пащенко Т.П.,

встановив:

17.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з вересня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, дитина проживає з нею, та на початку 2014 року відповідач припинив матеріально допомагати дитині.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1013,50 грн. на місяць, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку з індексацією, починаючи з 17.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду в частині розміру аліментів змінити та задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було враховано, що відповідач ОСОБА_2 працює, має значний заробіток, має можливість працювати офіційно, оскільки у регіоні наявні вакансії за його спеціальністю, відсутність стабільного заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обов`язку утримання своїх неповнолітніх дітей. Крім того ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, у зв`язку з чим відсутність доходу тимчасовий характер. Доводи ОСОБА_2 що він вступив в новий шлюб, а його дружина має дитину та не працює, апелянт вважає такими, що не можуть прийматись до уваги, так як у дитини є рідний батько, який повинен утримувати рідну дитину, та нова дружина працездатна і може працевлаштуватись. Крім того не може бути підставою для призначення мінімального розміру аліментів те, що у ОСОБА_2 батько - пенсіонер, який часто хворіє, оскільки держава надає соціальний захист особам пенсійного віку та відповідачем не надано належних доказів встановлення інвалідності для батька. ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції не врахував встановлений законодавством мінімальний рекомендований розмір аліментів та вирішив стягнути мінімальний гарантований розмір на одну дитину по справі у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не працевлаштований, однак це не є обставиною яка повинна враховуватись при визначені розміру аліментів та ця обставина не має істотного значення.

Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на неї, у якій зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не можуть прийматись до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони знаходилися в шлюбі з 15.02.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Виконкомом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 15.02.2009 року (а.с.3).

У період перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Виконкомом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 03.08.2009 року (а.с.4).

Згідно довідки виконавчого комітету Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.08.2018 року №1401 донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за місцем реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 16.01.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 16.01.2018 року, та змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.5).

ОСОБА_2 перебуває у шлюбі із ОСОБА_8 з 30.10.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 30.10.2015 року (а.с.28).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Таким чином, виходячи з положень ст.180 СК України, згідно якої батьки несуть рівні права щодо утримання дитини та виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції вважав встановлення розміру аліментів в сумі 1013, 50 грн. (2027/2) на дитину щомісячно справедливим та обґрунтованим, оскільки стягнення аліментів в такому розмірі відповідає діючому законодавству.

Районний суд дійшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 не надала належних доказів щодо отримання відповідачем доходу в сумі 15 000 грн. щомісячно та надану представником позивача довідку про рейтинг областей по рівню заробітної плати автослюсаря суд не прийняв до уваги, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та проаналізувавши надані докази, суд вважав можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1013,50 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з індексацією відповідно до вимог закону, починаючи з 17.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач має достатній заробіток (дохід) для сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі.

Доводи апеляційної скарги що відповідач отримує заробітну плату в сумі 15 000 грн. не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований та доказів його офіційного працевлаштування апелянтом не додано.

Також колегія судів звертає увагу на те, що відповідно ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не врахував встановлений законодавством мінімальний рекомендований розмір аліментів та вирішив стягнути мінімальний гарантований розмір на одну дитину по справі, оскільки зазначений у ч.2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом було визначено розмір аліментів у законодавчо встановленому мінімальному розмірі виключно на підставі недоведеності позивачем доходів відповідача, розмір яких дає можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Суд також не бере до уваги посилання апелянта на наявність вакансій у регіоні за спеціальністю відповідача, на підтвердження яких ОСОБА_1 надає роздруківку Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості від 04.03.2019 року (а.с.70), оскільки зазначені докази не були подані до суду першої інстанції, апелянт не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому у відповідності до ч.3 ст.367 ЦПК України апеляційний суд не приймає такий доказ.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

РішенняІзмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2019 року- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 20.06.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева