РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.,

при секретарі Хлуд І.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Рівне справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість згідно договору позики від 15 травня 2005 року у сумі 237338,09 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні зменшивши позовні вимоги ОСОБА_3 , просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 6436,61 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення пені в розмірі 6436,61 грн. Додатково просив суд стягнути з позивача витрати на професійну правнича допомогу на користь ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 15 травня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір позики грошей (далі - договір позики), за яким позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 5300 доларів США, що на момент вчинення договору позики за офіційним курсом НБУ становило 26765 грн, та 2750 євро, що на момент вчинення договору позики за офіційним курсом НБУ становило 17683 грн, загальна сума позики у національній валюті України на момент вчинення договору становила 44448 грн, а відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти у строк до 31 грудня 2007 року.

На підтвердження позики та отримання грошових коштів сторони 15 травня 2005 року уклали у письмові формі договір позики та, крім цього, відповідач 15 травня 2005 року видав позивачу письмову розписку.

Як встановлено пунктом 4 договору позики, сума позики має бути повернута у тій валюті, яка була предметом позики, а саме 5300 доларів США та 2750 євро.

Пунктом 10 договору позики встановлено, що за прострочення виконання зобов`язань за цим договором позичальник виплачує пеню в розмірі 0,1% (одна десята відсотка) від простроченої суми за кожен день прострочення. Пеня сплачується у гривнях, виходячи з суми 44448 грн, яка є еквівалентом загальної суми договору позики у національній валюті України на день вчинення договору.

Судом також встановлено, що у жовтні 2007 року відповідач повернув позивачу за договором позики 5300 доларів США.

Оскільки відповідач вчасно грошові кошти за договором позики, а саме 2750 євро, позивачу не повернув, останній звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 26 грудня 2008 року у справі № 2-3747/2008 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 було стягнуто 18991,18 грн боргу за договором позики, 4668,31 грн пені та 313,47 грн судових витрат, а всього 23972,96 грн.

На виконання вказаного судового рішення 03 лютого 2009 року Рівненським міським судом був виданий виконавчий лист.

Відповідно до повідомлення Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 33399 від 21 червня 2017 року, 13 вересня 2016 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 23972,96 грн, які були перераховані згідно розпорядження державного виконавця № 52150989/34 на картковий рахунок ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до вимог статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частин першої та другої статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Виходячи із системного аналізу статей 525,526,599,611 ЦК України, змісту договору позики слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог позикодавця, яке не виконано позичальником, не припиняє правовідносини сторін договору позики, не звільняє позичальника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Судом встановлено, що в порушення умов договору позики ОСОБА_4 взяті на себе за цим договором зобов`язання щодо повернення грошових коштів у сумі 2750 євро належним чином не виконав і вказані кошти на виконання рішення Апеляційного суду Рівненської області від 26 грудня 2008 року повернув лише 13 вересня 2016 року.

Оскільки представник відповідача ОСОБА_2 погодився з розміром нарахованої пені проведеним представником позивача ОСОБА_1 за період з 14 вересня 2016 року по 13 вересня 2017 року в розмірі 6436,61 грн., вказаний розрахунок приймається судом до уваги.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 06 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача ОСОБА_3 , витрати на професійну правничу допомогу понесені відповідачем, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України покладаються на ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 6436 (шість тисяч чотириста тридцять шість) гривень 61 копійку заборгованості по пені за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 640 гривень судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського Апеляційного суду безпосередньо або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя