Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 523/6883/16-ц

провадження № 61-23299св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальна установа «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи»,

третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року у складі колегії суддів: Плавич Н. Д., Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просила стягнути з комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» (далі - КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи») майнову шкоду у розмірі 295 500,00 грн та на відшкодування моральної шкоди 60 000,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що відповідно до висновку обласної медико-соціальної експертної комісії міста Донецька від 14 листопада 1995 року її чоловіку ОСОБА_2 було встановлено 45 % втрати професійної працездатності і ІІІ група інвалідності безстроково.

ІНФОРМАЦІЯ_1 листопада 2011 року внаслідок професійного захворювання він помер, причина смерті: легенево-серцева недостатність, перитоніт, злоякісне новоутворення на шлунку.

Вказувала, що за життя її чоловік отримував страхові виплати у зв`язку з професійним захворюванням у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в місті Кіровське Донецької області.

04 січня 2012 року вона (позивач) звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в місті Кіровське Донецької області з заявою для призначення страхових виплат. 16 березня 2012 року отримала направлення на медико-соціальну експертизу для встановлення причинного зв`язку між смертю потерпілого та профзахворюванням.

Згідно з актом обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 міста Одеси від 31 липня 2012 року відсутній причинний зв`язок між смертю її чоловіка та професійним захворюванням.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, скасовано рішення обласної медико- соціальної експертної комісії № 2 від 31 липня 2012 року про відсутність причинного зв`язку.

Рішенням обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 міста Одеси від 21 квітня 2015 року № 1/177 такий причинний зв`язок між смертю її чоловіка та профзахворюванням встановлений.

Проте на теперішній час змінилося законодавство щодо отримання страхової виплати за наявності встановлення причинного зв`язку між смертю потерпілого та його професійним захворюванням й одноразова допомога сім`ї та особам, які перебували на утриманні, не виплачується.

Посилаючись на те, що неправомірним рішенням медико - соціальної експертизи від 31 липня 2012 року їй спричинена майнова та моральна шкода, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2016 року у складі судді Аоіна С. С. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 295 000,00 грн і моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, усього 296 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок неправомірного рішення медико-соціальної експертизи позивач була позбавлена можливості отримати одноразову допомогу у зв`язку зі смертю чоловіка, яка наступила від професійного захворювання.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 08 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відсутній причинний зв`язок між діями відповідача і наслідками, які наступили для позивача, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 11 липня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення апеляційного суду скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Заявник зазначала, що за час оскарження дій обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 міста Одеси при прийнятті рішення від 31 липня 2012 року до встановлення причинного зв`язку смерті її чоловіка з його професійним захворюванням змінилось законодавство, яке передбачало отримання страхової виплати у вигляді одноразової допомоги.

За наявності об`єктивного встановлення медико-соціальною експертизою причинного зв`язку між смертю потерпілого та його професійним захворюванням вона б своєчасно отримала одноразову допомогу у розмірі 295 000,00 грн.

Починаючи з 01 січня 2015 року, згідно абзацу 2 частини восьмої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», одноразова допомога сім`ї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Надходження справи до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 523/6883/16 передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суді від 16 травня 2019 року вищезазначену справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Установлено, що ОСОБА_1 з 26 січня 1963 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

Згідно з актом розслідування профотруєння та профзахворювання від 22 листопада 1995 року, який складений Санстанцією міста Єнакієво, ОСОБА_2 працював у Шахтобудівельному управлінні № 3 «Октябрьуголь» у місті Кіровське Донецької області. У зв`язку з довгостроковою роботою у вказаних умовах ОСОБА_2 поставлено діагноз «пневмоконіоз».

Висновком Обласної медико-соціальної експертної комісії № 3 Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи від 14 листопада 1995 року йому встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 45 %, а також третя група інвалідності.

Рішенням ВТЕК від 29 серпня 1996 року ОСОБА_2 надано третю групу інвалідності по професійному захворюванню та встановлено 45 % втрати професійної працездатності безстроково.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Згідно з актом обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 міста Одеси від 31 липня 2012 року відсутній причинний зв`язок між смертю ОСОБА_2 та професійним захворюванням.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 міста Одеси про визнання дії протиправним, скасування акту і рішення, зобов`язання надати висновок. Скасовано акт від 31 липня 2012 року № 11, прийнятий обласною медико-соціальною експертною комісію № 2 міста Одеси про невстановлення зв`язку смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його професійним захворюванням «пневмоконіоз». Встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з його професійним захворюванням «пневмоконіоз». Зобов`язано обласну медико-соціальну експертну комісію № 2 міста Одеси надати висновок про встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його професійним захворюванням «пневмоконіоз».

Рішенням Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 міста Одеси від 21 квітня 2015 року № 1/177 встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з професійним захворюванням.

07 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Одеса про призначення страхової виплати у разі смерті її чоловіка ОСОБА_2 .

Згідно з листом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 08 вересня 2015 року № 1152/-Р-08, ОСОБА_1 повідомлено про її право на отримання страхових виплат з дати оформлення довідки медико-соціальної експертної комісії про причинний зв`язок між смертю та професійним захворюванням її чоловіка ОСОБА_2 . Оскільки відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р міста Кіровськ Донецької області включено в перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, отримати справу з окупованої території про страхові виплати ОСОБА_2 не має можливості.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та скасування рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не повністю відповідає.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що неправомірним рішенням медико-соціальної експертної комісії від 31 липня 2012 року їй спричинена майнова та моральна шкода, яку просила стягнути на підставі статті 1166 ЦК України.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення шкоди з огляду на відсутність причинного зв`язку між діями відповідача і наслідками, які наступили для позивача. Одноразова допомога не була виплачена через ненадання позивачем необхідного обсягу документів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, а не через дії відповідача.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Згідно пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Згідно з рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2014 року у справі № 523/2830/14-ц за позовом ОСОБА_1 до обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 міста Одеси при встановленні причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 та його професійним захворюванням Одеська обласна медико-соціальна експертна комісія № 2 не виконала вимоги наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15 листопада 2005 року № 606 та не залучила представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань за місцем, де ОСОБА_2 отримував страхові виплати. Крім того, не залучила в якості консультантів наукових співробітників, головних спеціалістів різних медичних спеціальностей для надання консультативного висновку, не брала для огляду медичну карту хворого.

Встановлені судовим рішенням у вищезазначеній справі обставини відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), мають преюдиційне значення для суду при вирішенні цієї справи.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.

Проте апеляційний суд, вирішуючи спір у цій справі, вищезазначене не врахував, дійшовши висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і наслідками, які наступили для позивача, не перевірив усіх складових делікту, за яких шкода підлягає відшкодуванню.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення передбачені у статті 309 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення апеляційним судом).

Проте, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, суд апеляційної інстанції не встановив порушення місцевим судом порядку дослідження доказів, не зазначив про порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, в чому полягала невідповідність висновків суду обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи зазначене, судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 400, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар

В. І. Журавель
М. М. Русинчук