Справа № 740/712/19
Провадження № 2/740/636/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої-судді Ковальової Т.Г.,

секретаря Полєтавкіної М.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаної квартири та стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 23 травня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем, але шлюбні відносини між ними фактично припинені.

Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2011 року ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано в МБТІ на ім`я відповідача.

Домовленості щодо розміру часток у спільному майні подружжя між ними не досягнуто, шлюбний договір не укладався.

Вважає, що спірна квартира є їх спільною сумісною власністю та вона має право на 1/2 частку даного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 11 березня 2019 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідач і про визнання позову.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з*ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом №144 (а.с.5).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 13 липня 2011 року ОСОБА_2 придбав двохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6-7).

Згідно довідки комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 07.02.2019 року №68 право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 Інвентаризаційна вартість квартири становить 149 185 грн. (а.с.9).

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 набута сторонами під час шлюбу, джерелом їх набуття є спільні сумісні кошти, а тому є обєктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частинах.

Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.57, 60, 70 СК України, ст.372 ЦК України, ст.ст.141, 206, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції, а матеріали справ разом з апеляційними скаргами надсилаються місцевим судом до апеляційної інстанції за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.