Справа №173/2995/18
Провадження №2/173/407/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину майна з виплатою компенсації -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про припинення права власності на частину майна з виплатою компенсації до ОСОБА_2

11.01.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2019 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 20.03.2019 року.

20.03.2019 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений за клопотанням позивача . Справа призначена до розгляду на 10.06.2019 року.

05.06.2019 року відповідачем подана нотаріально посвідчену заяву про визнання позовних вимог

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

10.06.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить припинити право власності відповідача на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 26766 грн., 67 коп., з виплатою відповідачу грошової компенсації. Та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 26766 грн., 67 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:на підставі витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136444198 від 04.09.2018 року та № 127513305 від 13.06.2018 року їй належить право власності на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Власником 1/3 частини зазначеної квартири є в відповідач ( який є її рідним братом).

Дана квартира була отримана її матір`ю в 1985 році. В 1998 році квартира була приватизована їх матір`ю, нею та братом, так як на момент приватизації вони всі були зареєстровані у зазначеній квартирі.

Відповідач був знятий з реєстрації в даній квартирі ще в 1998 році та фактично припинив там проживати. Її мати також не проживала в зазначеній квартирі. Квартира повність перебувала у її користуванні. Весь цей час вона займалась утриманням помешкання, його благоустроєм, покращенням житлових умов.

В березні 2003 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , з яким у них народилась дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони всі зареєстровані у зазначеній вище квартирі.

В період її шлюбу з чоловіком вони значно поліпшили помешкання: замінили 5-ть вікон на пластикові, поклеїли шпалери, зробили демонтаж старих полів та утеплили їх, встановили лічильники, замінили труби тощо.

Відповідач протягом 1998-2018 років жодного разу не приймав участі в оплаті комунальних послуг, утриманні даного майна та його поліпшенні.

Дана квартира є двокімнатною, загальна площа якої складає 60.30 кв.м., житлова 38.7 кв.м. Частка відповідача в даній квартирі є незначною: 12.9 кв.м., вартість якої склад дає 26766.67 грн.

Відповідач має у власності нерухомість: будинок за адресою АДРЕСА_2 , який куплений їхньою матір`ю на кошти, що виручені від продажу спадкового майна. За усною домовленістю між ними було вирішено, що відповідачу дістається будинок за адресою: АДРЕСА_2 , а їй квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Також після смерті їхнього батька залишився спадковий будинок, який був проданий, а гроші розділені між нею та братом. Свою частину коштів вона витратила на облаштування зазначеної вище квартири.

Враховуючи, що розмір частки, яка належить відповідачу є незначним, спільне користування квартирою є неможливим, просить суд припинити право власності відповідача на частку у визначеній квартирі та визнати за нею право власності на дану частку, що й стало підставою звернення до суду.

В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала пояснивши, що в позовній заяві правильно викладені всі обставини справи та наведені доводи на їх обґрунтування.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Подавши заяву про розгляд справи у його відсутність та за заяву про визнання позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно. Способами захисту порушених цивільних прав позивачем визначено припинення права власності на частку в нерухомому майні та визнання права власності на частку в нерухомому майні, з яким погоджується суд. Дані способи захисту порушених прав передбачені ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що позивач є власником 2/3 частини квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 на підставі витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136444198 від 04.09.2018 року та № 127513305 від 13.06.2018 року. Власником 1/3 частини зазначеної квартири є відповідач ОСОБА_2

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло зазначена квартира була передана у спільну сумісну власність: ОСОБА_5 ,. ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , в результаті її приватизації.

ОСОБА_5 , подарувала належну їй частку в зазначеній квартирі позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 13.06.2018 року.

Таким чином судом встановлено, що позивач та відповідач на сьогоднішній день є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі: 2/3 частини квартири - позивач та 1/3 частини квартири - відповідач.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України - Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України - Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України - Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Як вбачається із наданих суду документів квартира, що перебуває у власності сторін є двокімнатною, загальна площа якої складає 60.30 кв.м.. житлова 38.7 кв., що підтверджується технічним паспортом на квартиру. Відповідно частка відповідача в даній квартирі є незначною: ( 30.15 кв. м., та 12.9 кв.м.) вартість якої відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості двокімнатної квартири, складає 26766.67 грн.

Враховуючи, що відповідачем згідно поданої нотаріально посвідченої заяви визнані позовні вимоги про припинення його права власності на частку у спільному майні з виплатою грошової компенсації. Визнання позовних вимог є безумовним. На підставі чого суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог за поданим позовом.

Враховуючи, що на час ухвалення рішення, за поясненнями позивача грошова компенсація відповідачу не сплачена та не внесена на депозитний рахунок суду, проте позивач зобов`язується сплатити відповідачу зазначу грошову компенсацію, з метою захисту прав відповідача суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача 26776 грн. 67 коп., вартість належної відповідачу частки у вищезазначеній квартирі , право власності на яку у відповідача припиняється.

Також суд вважає за можливе покласти на позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. При цьому не вбачає підстав для повернення позивачці 50% сплаченого удового збору у відповідності до положень ст. 142 ЦПК України, виходячи з того, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнані позовні вимоги. Так як позивачем поставлені дві вимоги: про припинення права власності за відповідачем та про визнання права власності за нею, а судовий збір сплачений за однією вимогою, таким чином, сума судового збору, яка б підлягала поверненню позивачці, зараховують за другою поставленою позовною вимогою.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину майна з виплатою компенсації - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на 1/3 частину квартири, вартістю 26766 (двадцять шість тисяч сімсот шістдесят шість) грн..67 коп. , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 26766 (двадцять шість тисяч сімсот шістдесят шість) грн..67 коп., на відшкодування вартості належної йому 1/3 частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 14.06.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 14.06.2019 року

Оприлюднене 14.06.2019 року

Дата набрання законної сили: 16.07.2019 року