ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3146/16-ц Номер провадження 22-ц/814/802/19Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Дикань Д.І.

за участю представників особи, яка подала апеляційну скаргу - Гонтара В.М., Федорків С.І.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

04 травня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на перероблену річ - житловий будинок літ «А» загальною площею 117,45 кв. м, сарай літ. «Б,б,б1», вбиральню літ «З», огорожі №1 та №2, розміщених на земельній ділянці приватної власності 551 кв. м, по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що на початку 2015 року нею розпочато реконструкцію житлового будинку з прибудовою нежилих приміщень та на час звернення до суду з даним позовом звершено реконструкцію спірного житлового будинку. Шляхом об`єднання житлового будинку літ. «А, А1,а,аг», та літньої кухні літ. «Д», збільшено загальну площу житлового будинку до 117, 45 кв. м, перекрито дах нової будівлі, проведено комунікації та каналізаційну систему. Тобто, має право на набуття права власності на перероблену річ.

13 травня 2016 року ОСОБА_4 , в свою чергу, звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання право власності.

Вказувала, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки саме вона, ОСОБА_4 , є власницею спірного житлового будинку. В 2012 році у зв`язку з моральним та фізичним зносом житлового будинку у неї виникла необхідність проведення реконструкції існуючого житлового будинку з відновленням його корисних властивостей в межах земель-ної ділянки без зміни поверховості будівлі. Висновком експертного будівельно-технічного дослідження №6/1-15 від 25 червня 2015 року встановлено, що реконструкція житлового будинку, розміщеного за адресою АДРЕСА_1 , проведена у відповідності з вимогами державних будівельних та технічних норм

З цих підстав просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 164, 9 кв. м, житловою площею 70,3 кв. м, що в цілому складається з жит-лового будинку літ. «А,а,а1» загальною площею 164,9 кв.м (всього по будинку 252,4 кв.м), житловою площею 70,3 кв. м; сараю літ. «Б,б,б1»; погребу літ. «Е»; убиральні літ. «З»; мощення літ. «І»; огорожі №1,2, та розташований на земельній ділянці приватної власності площею 551 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок загальною площею 164,9 кв.м, житловою площею 70,3 кв.м, що в цілому складається з: жит-лового будинку літ. «А,а,а1» загальною площею 164,9 кв. м (всього по будинку 252,4 кв.м), житловою площею 70,3 кв. м; сараю літ. «Б,б,б1», погребу літ. «Е»; убиральні літ. «З»; мощення літ. «І»; огорожі №1,2, та розташований на земельній ділянці приватної власності площею 551.кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 липня 2016 року внесено виправлення в зазначене рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2016 року.

Змінено 3 абзац резолютивної частини рішення з «Визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок загальною площею 164,9 кв.м, житло-вою площею 70,3 кв.м, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А,а,а1» загаль-ною площею 164,9 кв.м (всього по будинку 252,4 кв.м.), житловою площею 70,3 кв.м.; сараю літ.«Б,б,б1»; погребу літ.«Е»; убиральні літ.«З»; мощення літ.«І»; огорожі №1,2, та розташований на земельній ділянці приватної власності площею 551 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1 » на «Визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок загальною площею 164,9 кв.м, житловою площею 70,3 кв.м, що в цілому складається з: житлового будинку літ.«А,а,а1» загальною площею 164,9 кв.м (всього по будинку 252,4 кв.м.), житловою площею 70,3 кв.м; сараю літ.«Б,б,б1»; погребу літ.«Е»; убиральні літ.«З»; мощення літ.«І»; огорожі №1, ворота № 2, та розташований на земельній ділянці приватної власності площею 551 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ».

Не погодившись з даним судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 , особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що вказаним рішенням суду порушено її права, свободи та законні інтереси.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм мате-ріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що районним судом безпідставно не залучено її до участі у справі в якості третьої особи, а також не враховано той факт, що з 2015 року між нею та власниками суміжної земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 тривають судові спори.

Крім того, не враховано, що частина об`єктів, які розміщаються за адресою: АДРЕСА_1 та побудовані на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 є об`єктами самочинного будівництва внаслідок того, що збудовані без необхідних дозволів, без проекту, а окрім того, частково знаходяться на земельній ділянці, що належить їй - ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Також зазначала, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2015 року по справі №524/1213/15-ц було забезпечено її позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про зобов`язання знести самочинне, незакінчене будівництво, відновити межі земельної ділянки, звільнити земельну ділянку та відшкодувати матеріальну і моральну шкоду шляхом заборони ОСОБА_4 та ОСОБА_3 самостійно або із залученням найманих працівників проводити подальші будівельні роботи на об`єкті незакінченого будівництва - реконструкції існуючого житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Окрім того, районним судом не враховано, що позивачу надано управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради надано дозвіл на знесення раніше збудованого житлового будинку, який знаходиться на межі ділянки та навпроти садиби №88, але всупереч цьому знесено не було, а натомість було здійснено реконструкцію, що призвело до того, що спірні об`єкти на земельній ділянці домо-володіння - є самочинним будівництвом.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 свій відзив надала ОСОБА_4 , в якому, спростовуючи доводи апелянта, просила апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вказувала, що проведеною реконструкцією права апелянта - не порушено, тому вважає ОСОБА_2 неналежним апелянтом.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власницею житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 загальною площею 54,6 кв.м, житловою площею 42,7 кв.м, що в цілому складається з житлового будинку літ. «А (рік побудови - 1951), А1 (рік побудови - 1984), а (рік побудови - 1951), аг», сараю літ. «Б, б, б1», навісу літ. «Ж», вбиральні літ. «З», літньої кухні-гаражу літ. «Д», вимощення І, огорожі №1 та №2, розміщених на земельній ділянці, площею 551 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 01 грудня 2011 року серії ВРО № 430773. Цільове призначення ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка).

У зазначеному будинку зареєстрована донька позивача - ОСОБА_3 зі своєю малоліт-ньою донькою.

У 2012 році у зв`язку з технічним зносом житлового будинку у ОСОБА_4 виникла необхідність у проведенні реконструкції існуючого житлового будинку з відновленням його корисних властивостей в межах земельної ділянки без зміни поверховості будівлі.

На виконання зазначених вище вимог законодавства, нею у 2013 році отримано будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з відсутністю коштів для проведення нового будівництва, ОСОБА_4 у 2016 році в Управлінні містобудування та архітектури виконкому міської ради отримано новий будівельний паспорт на реконструкцію індивідуального житлового будинку з прибудовою додаткових приміщень по АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №6/1-15 від 25 чер-вня 2015 року, реконструкція житлового будинку, розміщеного за адресою АДРЕСА_1 , проведена у відповідності з вимогами державних будівельних та технічних норм; основні несучі, а також, огороджуючи конструкції досліджуваного житлового будинку (фундамент, стіни, міжповерхове перекриття) знаходяться в задовільному технічному стані, придатному до подальшої експлуатації; огороджу вальні конструкції (стіни, перекриття) виконані із застосуванням матеріалів, які задовольняють вимогам енергозбереження, що відповідає п.2.7 ДБН В-2.2.-15-2005 [11.3]; основні несучі, а також, огороджуючи конструкції досліджуваного житлового будинку по несучій спроможності, технічним, конструктивним та об`ємно-планувальним характеристикам, загальному технічному стану на момент обстеження відповідають санітарним та протипожежним нормативним вимогам ДБН В1.1-7-2002, СНіП П22-81, СНіП 2.02.01-83, ДБН В22-15-2005; що забезпечує їх подальшу безпечну експлуатацію на протязі тривалого часу; матеріали використані при реконструкції житлового будинку відносяться до дозволених до застосування діючими нормативними вимогами.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 вчинено всіх належних і передбачених законом дій для проведення будівельних робіт на своїй земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням.

Колегія суддів з таким висновком суду не може погодитись з наступних підстав.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною першою статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Відповідно до вимог вказаного Закону будівельний паспорт надається для будівниц-тва чи реконструкції існуючого будинку, але напередодні запланованого будівництва чи реконструкції.

Наявні у справі докази вказують на те, позивач розпочала будівельні роботи до отримання будівельного паспорта, оскільки ОСОБА_4 лише у 2016 році в Управлінні містобудування та архітектури виконкому міської ради отримала новий будівельний паспорт на реконструкцію індивідуального житлового будинку з прибудовою додаткових приміщень за вищевказаною адресою на підставі судового рішення.

Так, Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2016 року /справа №524/577/16-а/ позов ОСОБА_4 було задоволено, зобов`язано Управління містобудування та архітектури видати ОСОБА_4 будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку.

Такий будівельний паспорт було видано 12 березня 2016 року із зазначенням, що відстані від об`єкта будівництва до існуючих будинків та споруд згідно додатку 3.1 ДБН 360-92** не відповідають протипожежним нормам, відстані від обєкта до межі земельної ділянки згідно ДБН 360-92** не відповідають нормі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 вказану постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2016 року було скасовано /а.с. 93-94; 156-161/.

В той же час, процес початку будівництва (реконструкції) об`єктів нерухомого майна в тому числі і житлових будинків унормовано ст. ст. 34-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постановами Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 "Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт", від 13 квітня 2011 року №461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів", наказом Мінрегіону від 05липня 2011 року №103 "Про затвердження Порядку видачі будівельного паспорта земельної ділянки". Однак жодним законом чи підзаконним нормативним актом не передбачено здійснення будівельних робіт за відсутності дозвільних документів, тому на об`єкт, будівництво якого розпочато самочинно, не може бути видано дозвільний документ для приховування порушень містобудівного законодавства.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, в тому числі щодо узаконення права власності на новостворену, перероблену річ.

Поза увагою суду також залишилось недотримання позивачем вимог ст. 152 ЖК, згідно яких переобладнання й перепланування жилого будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадятьсяз дозволу виконавчого комітету органу місцевого самоврядування.

Крім того, слід звернути увагу, що у відповідності до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За нормами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, обов`язковою умовою для звернення до суду є наявність порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В той же час зі змісту судового рішення, як і з наявних у справі доказів взагалі не вбачається наявність спору між сторонами.

Навпаки існування такого спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , яка не була залучена до участі у даній справі, підтверджується судовими рішеннями, які є чинними на час розгляду даної справи, а також наявними у справі доказами та не спростовується сторонами /а.с. 93-94; 156-161/.

В свою чергу, за змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, дав неналежну оцінку доказам, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, колегія судів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_2 належить стягнути понесені нею судові витрати за сплату судового збору при подачі апеляційної скарги.

Рішення суду в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_3 сторонами не оскаржувалось, а відтак не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 травня 2016 року - в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1 653 грн. 63 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Кривчун Т.О.

Кузнєцова О.Ю.