У Х В А Л А

14 червня 2019 року

м. Київ

справа № 167/711/18

провадження № 61-10784ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 25 лютого 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 6 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ві Ей Бі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни про розірвання договору банківського кредиту,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Ві Ей Бі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ві Ей Бі Банк» Славкіної М. А. про розірвання договору банківського кредиту.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 21 лютого 2008 року між ним та на той час Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ВАТ «Ві Ей Бі Банк») було укладено кредитний договір № 02/08-СІ/КД. Відповідно до умов цього договору йому наданий кредит в розмірі 30 000 доларів США на споживчі потреби з кінцевим терміном повернення кредиту до 20 лютого 2015 року. Для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, 21 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, згідно умов якого в іпотеку банку був переданий житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка загальною площею 0,23 га, яка призначена для обслуговування будинковолодіння, що знаходиться на території Кременецької сільської ради Рожищенського району Волинської області.

Позивач вказував, що 30 серпня 2010 року банк звернувся з позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, визначивши суму заборгованості в національній валюті України в розмірі 219 895,90 грн. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2011 року позовні вимоги банку були задоволені. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2012 року вказане рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким з нього на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 219 895,90 грн. З судового рішення вбачається, що банк самостійно визначив валюту платежу в національній грошовій одиниці України, проценти за користування кредитом не стягував, а також протягом 2010-2018 року не заявляв позову про стягнення заборгованості з врахуванням курсової різниці гривні до валюти кредиту.

21 листопада 2014 року Національний банк України (далі - НБУ) ввів тимчасову адміністрацію в банку і призначив його ліквідацію з березня 2015 року по березень 2020 року. Після введення тимчасової адміністрації банк припинив приймання платежів по заборгованості за кредитним договором, змінив банківські рахунки, чим унеможливив своєчасне погашення заборгованості за договором споживчого кредиту.

Зазначав, що в порушення умов договору відповідач не зарахував до сум відшкодування заборгованості за судовим рішенням сплати ним 72 988 грн особисто та 21 490 грн, стягнутих на виконання рішення суду, а тому вважає, що такі істотні порушення відповідачем умов договору порушили його права як позичальника.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд розірвати кредитний договір № 02/08-СІ/КД, укладений між ним та ВАТ «Ві Ей Бі Банк», через істотні порушення умов договору банком.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 25 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 6 травня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позивач не навів суду жодної обставини та не надав належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що ПАТ «Ві Ей Бі Банк» допустив такі порушення кредитного договору № 02/08-СІ/КД від 21 лютого 2008 року, які б могли завдати шкоди позивачу, не зазначив жодного пункту з кредитного договору, який був би порушений відповідачем, а тому за відсутності одночасно чотирьох умов, передбачених частиною другою статті 652 ЦК України, немає підстав для розірвання кредитного договору.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 25 лютого 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 6 травня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з договору споживчого кредиту,правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності, суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики.

Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 25 лютого 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 6 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ві Ей Бі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни про розірвання договору банківського кредиту відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш