Справа №471/302/16-ц Головуючий суду першої інстанції - Губанова В.М.
Провадження №22-ц/812/1057/19 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі боржника - Кобець В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 28 березня 2016 року, постановлену під головуванням судді Губанової В.М. в приміщенні суду в смт.Братське Миколаївської області, за поданням головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції Миколаївської області (далі - Братський ВДВС) про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2016 року державний виконавець Братського ВДВС за погодженням з начальником відділу звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області про стягнення боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Подання обґрунтоване наступним.

На виконанні Братського ВДВС перебувало виконавче провадження №50400265 стосовно боржника ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа №664/3884/14-ц, виданого Цюрупинським районним судом Херсонської області, про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 805 496,59 грн. заборгованості за кредитним договором.

Під час проведення виконавчих дій ним було зроблено запити з метою виявлення майна та доходів боржника, в тому числі від переданої в оренду земельної ділянки на території Братського району Миколаївської області. Майна у боржника, доходів та відкритих банківських рахунків виявлено не було.

Заборгованість ОСОБА_1 не погашав, що на думку державного виконавця свідчить про його ухилення від виконання судового рішення.

Посилаючись на зазначені обставини, державний виконавець просив його подання задовольнити.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 28 березня 2016 року подання державного виконавця задоволено.

ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України до повного виконання зобов`язань.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, тому що рішення суду не виконане, а тому повинен бути тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказував, що судом першої інстанції не встановлено його ухилення від виконання рішення суду, а тому відсутні підстави для обмеження у праві виїзду за межі України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для виїзду за кордон, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. №3857-XII.

Положеннями п.5 ч.1, ч.2 статті 6 даного Закону, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно з ст.377-1 ЦПК України, в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням - це будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України, в редакції на час розгляду подання, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення із поданням на виконанні Братського ВДВС знаходилося виконавче провадження №50400265 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором на суму 805496,59 грн. на підставі заочного рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16.12.2014 р., яке скасовано ухвалою цього ж суду від 22 квітня 2019 року.

Даних про повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження матеріали подання не містять.

Державним виконавцем здійснювалися запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, Братського відділу поліції Миколаївської області, Сільськогосподарського пайового товариства «Урожай», Управління держгеокадастру у Братському районі Миколаївської області, Відділу ВАП УПП у м.Миколаєві про наявність у боржника майна, поточних рахунків, заробітної плати та пенсії.

Інформації щодо наявності у боржника зазначеного державним виконавцем отримано не було.

Крім вказаного, інших доказів державним виконавцем суду не надавалося.

Відповідно до інформації Братського ВДВС від 11.05.2019 р. виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк заборгованості за кредитним договором у сумі 805 496,59 грн. закінчено 26 травня 2016 року у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця є помилковим.

Представлені суду державним виконавцем докази свідчать, що вони не є достатніми для встановлення факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

За такого колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Братського районного суду Миколаївської області від 28 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції Миколаївської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.