КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7050/2019
справа №357/2646/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, постановленою під головуванням судді Кошель О.М. 18 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту,-

встановила:

В березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дійсним договір-купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 рада, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, укладений 30 січня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; визнати право власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_2 ; звільнити зазначену земельну ділянку з-під арешту, накладеного на підставі постанови старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кичка Т.В. від 20 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №55680579.

Вимоги обґрунтовує тим, що 30 січня 2013 року між ОСОБА_3 (продавець) та ним (покупець) укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, передачу коштів оформили розпискою. Сторони погодили, що договір буде нотаріально посвідчений після 07 лютого 2013 року, проте ухвалою Білоцерківського районного суду Київської області від 31 січня 2013 року у справі №357/907/13-ц на земельну ділянку накладено арешт, який знято ухвалою цього ж суду від 07 листопада 2018 року у справі №357/9939/15-ц.

При цьому, на все майно ОСОБА_3 накладено арешт у виконавчому провадженні №55680579.

Після подачі позовної заяви ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив зупинити продаж зазначеної у вимогах земельної ділянки, що була виставлена на аукціон в межах виконавчого провадження №55680579.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року заяву задоволено, постановлено зупинити продаж арештованої земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Фурсівська сільська рада, виставлена на аукціон в рамках виконавчого провадження №55680579.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням суду з ОСОБА_3 на його користь стягнуто 802050,30 грн. та він є стягувачем у виконавчому провадженні №5568057.

Дії позивача вважає штучним затягуванням виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу, оскільки обґрунтовані підстави вважати про існування договору, на який посилається позивач, відсутні, окрім того, вказує, що позивач був представником ОСОБА_3 у судових процесах про стягнення з неї боргу.

В судовому засіданні скаржник доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити, вказавши, що рішення суду про стягнення грошових коштів на його користь не виконується протягом тривалого часу. Наголосив також на тому, що має дружину, яка на теперішній час тяжко хвора і потребує значних матеріальних коштів на лікування.

Позивач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність ухвали суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_3 , що не з`явилась в судове зсідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається, що на виконанні у Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавче провадження №55680579 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 802050,30 грн.

Згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 жовтня 2018 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3

Відповідно до наданих до заяви про забезпечення позову роздрукованих сторінок з сайту setam.net.ua зазначена вище земельна ділянка виставлена на торги.

Також матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, на який посилається позивач обґрунтовуючи свої вимоги. Договір нотаріально не посвідчений, проте сторони, з посиланням на ст.657 ЦК України, дійшли згоди посвідчити його після 07 лютого 2013 року.

Звертаючись з позовними вимогами у цій справі, позивач просить визнати дійсним договір-купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 рада, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, укладений 30 січня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; визнати право власності на цю земельну дялянку за ОСОБА_2 ; звільнити зазначену земельну ділянку з-під арешту, накладеного на підставі постанови старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Кичка Т.В. від 20 лютого 2018 року у виконавчому провадженні №55680579.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на предмет позову та виставлення земельної ділянки на продаж є обґрунтовані підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення може бути унеможливлено.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції констатував факт звернення позивача до суду із відповідними вимогами та факт виставлення земельної ділянки на аукціон, тобто наявний спір щодо цієї земельної ділянки та в дійсності існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Доводи скаржника про те, що відсутні обґрунтовані підстави вважати про існування договору, на який посилається позивач, колегія суддів відхиляє, оскільки наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог вирішується судом під час ухвалення рішення за наслідками розгляду справи.

Посилання скаржника на ту обставину, що позивач був представником ОСОБА_3 у судових процесах про стягнення з неї боргу, а також наявність боргових зобов`язань у ОСОБА_3 перед скаржником, не є підставами для скасування заходів забезпечення позову.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова