Номер провадження: 22-ц/813/1344/19
Головуючий у першій інстанції Целух А.П
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів: Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Целух А.П.

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 23 травня 2016 р. о 17 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ніссан» державний номер НОМЕР_1 по вул. Д.Донського м. Одеси, виїжджаючи на перехрестя з вул. Фонтанська дорога, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивачки ОСОБА_1 отримав ряд механічних пошкоджень.Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2016р. визнано відповідача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.06.2016 р., вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю, складає 66 182,92 грн. Вартість послуг, сплачених ОСОБА_1 за проведення оцінки для визначення розміру матеріального збитку склала 1 000 грн. Також, в результаті ДТП позивачкою були отримані тілесні пошкодження, а саме закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, численні ушиби та забиття, в наслідок чого ОСОБА_1 змушена була проходити обстеження та лікування у медичному центрі «Медікап» INTO SANA. Згідно Довідки №440 від 24.11.2016 р., виданої медичним центром «Медікап» INTO SANA вартість сплачених медичних послуг ОСОБА_1 склала 5485 грн. Посилаючись на зазначені обставини позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 72667,92 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., судові витрати у розмірі 2104,68 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 72667,92 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2104,68 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 ,звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене на підставі неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та невідповідністю висновків викладених у рішенні суду, обставинам справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, щоОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, також судом жодної оцінки наведених аргументів та наданих ОСОБА_2 доказів судом зроблено не було, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. - головуючий суддя, судді - Журавльов О.Г., Кравець Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що23 травня 2016 р. о 17 год. 40 хвл., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ніссан» державний номер НОМЕР_1 по вул. Д. Донского м. Одеси, виїжджаючи на перехрестя з вул. Фонтанська дорога, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивачки ОСОБА_1 отримав ряд механічних пошкоджень.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2016року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

При огляді транспортного засобу після пошкоджень, був присутній ОСОБА_2 , будь-яких зауважень від нього не надійшло, що підтверджується його особистим підписом в акті огляду транспортного засобу (а.с. 26).

Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 03 червня 2016 року, вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю, складає 66182, 92 гривні 92 коп.

Вартість послуг, сплачених ОСОБА_1 за проведення оцінки для визначення розміру матеріального збитку склала 1000 (одна тисяча) гривень, згідно із квитанцією до прибуткового касового ордера № 70 від 06 червня 2016 року.

Також в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди позивачкою були отримані тілесні пошкодження, а саме закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, численні ушиби та забиття, про що свідчить консультаційний висновок від 23 травня 2016 року, в наслідок чого ОСОБА_1 змушена була проходити обстеження та лікування у медичному центрі «Медікап» INTO SANA.

Згідно Довідки №440 від 24 листопада 2016 року, виданої медичним центром «Медікап» INTO SANA вартість сплачених медичних послуг ОСОБА_1 склала 5485 грн.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як вбачається зі змісту ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 Постанові № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем транспортного засобу розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють його експлуатацію в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою.

З наведених підстав, суд прийшов до вірного висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 72667,92 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.3ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9.Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки викликали у ОСОБА_1 великий стрес та негативні емоції, завдала їй фізичних травм та моральних страждань, більш того, позивачка тимчасово була непрацездатною та змушена була проходити лікування та довготривалий період реабілітації. Більш того, вона була позбавлена можливості використання свого транспортного засобу, в зв`язку з чим виникли складнощі сімейно-побутового характеру. Розмір завданої моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює в розмірі 10000 грн.

На підставі викладеного, суд вірно зазначив, що внаслідок зазначених дій відповідача, позивачці було спричинено моральну шкоду, що виразилась в душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, вимушених змінах в її житті внаслідок неможливості використання автомобіля після його пошкодження.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, глибину душевних та психічних страждань позивача, при визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд на підставі викладених обставин, також прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача суми моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Більш того, під час розгляду справи ОСОБА_2 не заявлялось клопотання про призначення експертизи для встановлення вартості відновлювального ремонту.

З матеріалів справи також не вбачається, що ОСОБА_2 мав поліс добровільного страхування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а також, що також судом жодної оцінки наведених аргументів та наданих ОСОБА_2 доказів судом зроблено не було, колегія суддів вважає безпідставними, оскількиматеріали справи не містить будь яких належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, на які посилається відповідач у відповідності до норм статті 81 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також суд зазначає, що суд першої інстанції у рішенні суду повно відобразив обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні першої та апеляційної інстанціях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2018 року- залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає, окрім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України повна постанова суду буде складена протягом десяти днів.

Повний текст судового рішення складений 20 червня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець