Справа № 459/3289/18 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/755/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

адвоката Люшика В.К. - представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка з відповідачем з 17.08.2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі і у них є спільний син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим і просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки від усіх його заробітків (доходів) щомісячно (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2018 року й до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 37-38).

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3 (колишня дружина відповідача), яка до участі у розгляді даної справи не залучалася.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 (а не 1/4) частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що вона зверталася до суду з заявою про залучення її до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, однак так і не була залученою судом до участі у розгляді даної справи.

Апелянт покликається на те, що «підстави і мотиви незаконності та не обґрунтованості судового рішення будуть … викладені додатково, після отримання повного тексту рішення», однак інші доводи апеляційної скарги свідчать про те, що апелянт є обізнаною зі змістом оскаржуваного рішення, оскільки практично дослівно наводить у апеляційній скарзі зміст його резолютивної частини та стверджує, що рішення «не законне та не обґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи… про нього (їй) стало відомо лише з ЄДР судових рішень» (а.с. 51-52).

Апеляційна скарга апелянтом є датованою 28.01.2019 року (а.с. 52), ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження у справі апелянтом було отримано 09.04.2019 року (а.с. 76), а судову повістку з викликом в судове засідання на апеляційний розгляд справи 03.06.2019 року отримано 11.05.2019 року (а.с. 77), однак до апеляційного розгляду справи апелянт так і не подала до суду «додатково» «підстав і мотивів незаконності та не обґрунтованості судового рішення».

Натомість, лише 31.05.2019 року (в останній робочий день перед апеляційним розглядом справи - через 20-ть днів після отримання судової повістки) апелянтом було подано до суду нарочним Клопотання про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 82).

Частиною 2 статті 212 ЦПК України встановлено, що учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

З урахуванням всіх вище наведених обставин по справі в їх сукупності колегія суддів вважає, що підстави для відкладення апеляційного розгляду справи відсутні та вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності апелянта - на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника позивачки та відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356) .

- порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина 2 статті 376).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається, як позивачкою (її представником в ході апеляційного розгляду справи), так і відповідачем, що в останнього від шлюбу з апелянтом (який було розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10 липня 2017 року; а.с. 26) є двоє неповнолітніх дітей: син, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24, 25), на яких за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2017 року з відповідача на користь апелянта (матері згаданих дітей) з 31.10.2017 року стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно (однак у розмірі, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а також 2 000 грн. додаткових витрат на утримання цих дітей (а.с. 27-28).

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянту відомо про зміст оскаржуваного рішення, оскільки у апеляційній скарзі наводиться повністю його резолютивна частина: про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на їхню спільну дитину у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2018 року й до досягнення дитиною повноліття.

В той же час, апеляційна скарга не містить жодних доводів (розрахунків тощо) стосовно того, яким саме чином оскаржуване рішення порушує права, свободи чи законні інтереси саме апелянта, а відтак доводів, які б давали підстави для висновку про те, що судом даний судовий спір було вирішено неправильно. Зокрема, у ній не зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини, що мають значення для справи, були встановлені неправильно; нові обставини, що підлягають встановленню в ході апеляційного розгляду справи, та докази, які підлягають дослідженню чи оцінці; заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

А за відсутності такого висновку (про неправильне вирішення судом даної справи) факт не притягнення судом заявниці ОСОБА_3 (апелянта) до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи не може слугувати правовою підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення. Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу на це рішення суду слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 11 червня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.