справа № 462/6244/18
УХВАЛА

14 червня 2019 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за позовною заявою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Коваленка О. В до Приватного підприємства «Ламела Плюс» та ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Національний Банк України, про визнання правочину недійсним,

встановив:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Коваленка О. В до ПП «Ламела Плюс» та ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Національний Банк України, про визнання недійсним договору пайової участі від 19 жовтня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Ламела Плюс».

06 лютого 2019 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. Заява обґрунтована відсутністю можливості забезпечити явку уповноваженого представника позивача безпосередньо до Залізничного районного суду м. Львова з огляду на територіальну віддаленість такого.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника позивача слід відмовити, виходячи з наступного.

Питання участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції регулюється ст. 212 ЦПК України, частиною п`ятою якої передбачено, що суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом, тобто, прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду.

Згідно ч. 2 вказаної статті, учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони. Крім того, такий спосіб участі має винятковий характер, та має бути обумовлений обґрунтованими причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні.

Випадки, в яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції не визначені у законі. Проте, необхідність здійснення відеоконференції, на думку суду, визначається з врахуванням обставин справи, її складності та потреби у наданні пояснень залучених спеціалістів чи інших учасників процесу, які за станом здоров`я чи з інших незалежних від цих осіб причин не можуть бути присутніми у засіданні суду, а їх участь є обов`язковою.

У заяві про проведення судового засідання в режимі відеоконференції представник позивача не надав жодних доказів, на підтвердження обставин, що перешкоджають йому прибути у судове засідання для участі у розгляді справи.

Враховуючи незначну територіальну віддаленість та належне транспортне сполучення між м. Києвом та м. Львовом, суд не вбачає обставин, які б могли ускладнити участь представника позивача у судовому засіданні.

З огляду на вказане, зокрема, на відсутність виключних обставин для здійснення розгляду справи в режимі відеоконференції, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Керуючись ст. ст. 212, 259, 260 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 Д ОСОБА_4 . про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: