Ухвала

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 466/7083/16-ц

провадження № 61-38317св18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення порядку користування майном,

ВСТАНОВИВ:

3 квітня 2019 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 посилаються на те, що вперше касаційну скаргу ОСОБА_1 подав у встановлений процесуальним законодавством строк, проте ухвалою Верховного Суду від 4 грудня 2018 року її повернено заявнику у зв`язку з неусуненням недоліків, а саме неподання нового примірника касаційної скарги із зазначенням учасника справи - ОСОБА_2 - та її місця проживання.

Заявники зазначають, що ОСОБА_2 мала намір приєднатися до касаційної скарги ОСОБА_1 , подавши окрему заяву, тому ОСОБА_1 помилково не зазначив її у касаційній скарзі. Негайно після отримання копії ухвали Верховного Суду від 4 грудня 2018 року вони повторно подали касаційну скаргу

Зазначені заявниками підстави пропуску строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року свідчать про пропущення процесуального строку з поважних причин.

Проте подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки, до скарги у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України не додано документів, що підтверджують сплату заявниками судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення їх від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявниками до касаційної скарги додано квитанцію № 2609430 від 11 червня 2018 року про сплату судового збору у розмірі 1 110 грн та квитанцію № 3847378 про сплату ОСОБА_1 судового збору у розмірі 3 299, 60 грн, що є меншим розміром, ніж встановлений законом.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання касаційної скарги, за подання до суду касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. При поданні позову немайнового характеру одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру (стаття 6 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання позовної заяви, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з судових рішень, у позові ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , поданому у серпні 2016 року, заявлено чотири вимоги немайнового характеру (дві вимоги про вселення та дві вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном).

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 оскаржують постанову апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні їх вимог про вселення і усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном, тобто щодо вирішення чотирьох вимог немайнового характеру.

За таких обставин, заявнику ОСОБА_2 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 4 409, 60 грн (1378*0,4*4)*200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - 6007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати оригінал відповідного документа.

Окрім цього, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 необхідно подати копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи, як це передбачено пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, що заявниками не виконано.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті

393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2018 року залишити без руху.

Надати заявникам десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог ухвали скарга вважатиметься неподаною і повертається заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко