Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
У Х В А Л А

1 липня 2019 року місто Київ

справа №761/759/17

провадження№22-ц/824/10188/2019

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Шкоріної О.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Київ від 16 квітня 2018 року у справі за позовом Державного підприємства «Державна циркова компанія України» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Київ від 16 квітня 2018 року, виправлення до якого внесені ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11 травня 2018 року, задоволені позовні вимоги ДП «Державна циркова компанія України» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Державна циркова компанія України» матеріальну шкоду, заподіяну підприємству у розмірі 36 199 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 16 квітня 2018 року, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням, 20 червня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в тексті якої просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на положення п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зазначає, що він є учасником ліквідації Чорнобильської АЕС, другої категорії, на підтвердження чого надав копію посвідчення.

Проте, Київський апеляційний суд не приймає вказані доводи, виходячи з наступного.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли суд може звільнити особу від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, апелянт посилався саме на п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 по даній справі має процесуальний статус відповідача, а отже положення п.10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на апелянта не розповсюджуються.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, подані апелянтом докази та, ураховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, суд доходить висновку, що доводи, наведені ОСОБА_1 , не дають підстав для задоволення його клопотання та звільнення заявника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Оскільки норма закону, на яку посилається апелянт при зверненні з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, не підлягає застосуванню з огляду на процесуальний статус відповідача по справі, клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.4 цього Закону із змінами, за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При зверненні до суду з позовною заявою, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 378 грн. /а.с.4/, а тому за подачу апеляційної скарги на рішення суду необхідно сплатити судовий збір в розмірі 2 067 грн. (1378 грн. х 150 % = 2 067 грн.).

Враховуючи наведене, відповідач ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2067 грн. на реквізити Київського апеляційного суду: Отримувач коштів -УДКС у Солом`янському районі; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812; код класифікації доходів бюджету 22030101; рахунок отримувача 0024; Банк отримувача -Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998, адреса суду: м.Київ, вул. Солом`янська, 2-а

Надати суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліку, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. ст.185, 357 ЦПК України.

Одночасно, в тексті апеляційної скарги, ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що 10 квітня 2019 року, через засоби поштового зв`язку, подав апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду, оскільки така подана з порушенням порядку її подання, визначеного п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Після отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції від 12 квітня 2019 року, ним повторно, 20 червня 2019 року, направлено апеляційну скаргу через Шевченківський районний суд м. Києва.

Посилаючись на зазначені обставини, просив поновити пропущений строк.

Вивчивши матеріали справи, суд визнає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 21 березня 2019 року ОСОБА_1 отримав безпосередньо в приміщенні суду копію ухвали від 14 листопада 2018 року про перегляд заочного рішення, що підтверджується власноручною розпискою /а.с.87/.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 повернутої апеляційної скарги, яка була подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до даних ЄДРС, ухвала Київського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 оприлюднена 16 квітня 2019 року.

13 червня 2019 року відповідач отримав копію ухвали суду апеляційної інстанції, що підтверджується наданою ОСОБА_1 копією супровідного листа з власноручно виконаною розпискою /а.с.110/.

Апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 подав через Шевченківський районний суду м. Києва до Київського апеляційного суду 20 червня 2019 року /а.с.88-129/.

Відповідно до ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до положень ст. 17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у праві, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8 ).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе поновити відповідачу ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 354, 356, 359, 360, 361 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Київ від 16 квітня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Київ від 16 квітня 2018 року у справі за позовом Державного підприємства «Державна циркова компанія України» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству - залишити без руху, надати строк для усунення зазначеного недоліку протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна