РІШЕННЯ

іменем України

29 травня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Іванова О. В.

позивач (відповідач за зустрічною позовною заявою) - ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,

відповідач (позивач за зустрічною позовною заявою) - ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу:

за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на частку земельних ділянок у порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

05.09.2018 ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовною заявою, яка була уточнена заявою від 14.03.2019, до ОСОБА_3 з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 4,8042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (4,0929 га ріллі та 0,7113 га сіножатей), розташовану на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області та зареєстрованої на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 , 1979 року народження, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданого Зміївською районною державною адміністрацією, 27.09.2004, реєстр №504, а також про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,7004 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), розташовану на території Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області та зареєстрованої на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 , 1979 року народження, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 , виданого Зміївською районною державною адміністрацією, 28.09.2004, реєстр №655.

На обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , з яким вона проживала з 2008 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та у них народився спільний син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок площею 4,8042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (4,0929 га ріллі та 0,7113 га сіножатей), розташованої на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області та 0,7004 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), розташованої на території Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв їхній син ОСОБА_2

Коли вона звернулася за оформленням спадщини до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, то виявилось, що оформити спадщину після смерті ОСОБА_4 неможливо, оскільки спадкодавець перед смертю не мав зареєстрованого місця проживання, у зв`язку з чим не відоме місце відкриття спадщини в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України.

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за місцем знаходження її основної частки, і її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець першої черги, який є малолітньою особою, вважається, що прийняв спадщину, то за ним має бути визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 4,8042 га (4,0929 га ріллі та 0,7113 га сіножатей), 0,7004 га пасовища.

19.10.2018 провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання.

30.11.2018 за клопотанням відповідача про надання часу для підготовки зустрічної позовної заяви, відкладено підготовче засідання.

30.11.2018 відповідач ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , про встановлення факту її спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, та про визнання права власності на 1/2 частку спірних земельних ділянок у порядку спадкування за законом.

На обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_4 , який з грудня 2012 року і до дня своєї смерті проживав з нею за її місцем проживання.

Оскільки вона проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то вважається такою. що прийняла спадщину. Однак, коли вона звернулася в порядку консультації до нотаріуса, то виявилось, що оформити спадщину після смерті ОСОБА_4 неможливо, оскільки вона із спадкодавцем не була зареєстрована за однією адресою.

20.12.2018 за клопотанням учасників справи відкладено підготовче засідання.

24.01.2019 за клопотанням позивача (відповідача за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_1 відкладено підготовче засідання.

15.03.2019 за клопотанням відповідача (позивача за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_3 відкладено підготовче засідання.

22.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.05.2019.

Під час судового розгляду позивач (відповідач за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_1 частково підтримала заявлені нею позовні вимоги в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 з підстав, викладених у позовній заяві.

Водночас, ОСОБА_1 підтвердила доводи зустрічної позовної заяви щодо фактичного проживання спадкодавця ОСОБА_4 разом з його матір`ю ОСОБА_3 Тому не заперечувала проти встановлення факту проживання ОСОБА_3 разом з її сином ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку спірних земельних ділянок.

Відповідач (позивач за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_3 частково визнала позов ОСОБА_1 та наполягала на задоволенні зустрічного позову у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтвердили, що ОСОБА_3 мешкала разом зі своїм сином ОСОБА_4 до його смерті, за зареєстрованим її місцем проживання, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірними є: факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_3 із спадкодавцем; право власності у порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 4,8042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (4,0929 га ріллі та 0,7113 га сіножатей), розташованої на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданого Зміївською районною державною адміністрацією 27.09.2004, реєстр № 504; та земельної ділянки площею 0,7004 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), розташовану на території Зміївської міської ради Харківської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 , виданого Зміївською районною державною адміністрацією 28.09.2004, реєстр № 655 (а. с. 10, 11, 43, 44).

Відомостями Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 22.01.2019 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок станом на 22.01.2019: кадастровий номер НОМЕР_3 - 110 873 грн 66 коп., кадастровий номер НОМЕР_4 - 4 228 грн 70 коп. (а. с. 61, 63).

Згідно свідоцтв про смерть Серія НОМЕР_5 , Серія НОМЕР_6 , виданих 10.01.2014 та 18.02.2016 Зідьківською селищною радою Зміївського району Харківської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 34 років (а. с. 8, 41).

Даними свідоцтва про народження Серія НОМЕР_7 , виданого 02.12.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, підтверджується, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а. с. 9).

Даними свідоцтва про народження Серія НОМЕР_8 , виданого 07.03.1979 Зідьківською селищною радою Зміївського району Харківської області, підтверджується, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а. с. 42).

З паспорта громадянина України Серія НОМЕР_9 , довідки Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області № 9340 від 20.12.2017 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 04.01.1998 за адресою: с-ще АДРЕСА_2 , має склад сім`ї: мати (власник квартири) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 14).

З листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 402/01/16 від 12.04.2018 вбачається, що 17.03.2018 від ОСОБА_1 до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області надійшла заява з питання порядку оформлення спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 , справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально. Зазначена заява зареєстрована в книзі вхідної кореспонденції 17.03.2018 № 148/01-16. ОСОБА_1 роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину, видається будь-яким нотаріусом Зміївського нотаріального округу Харківської області за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством, за умови подачі ними особисто, відомостей (інформації) та оригіналів документів необхідних для вчинення нотаріальної дії, підтверджуючих: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, факт прийняття спадщини, документів за якими встановлюється особа спадкоємця, доказ родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем, наявність заповіту, наявність, належність, склад спадкового майна та його оцінка, коло осіб (спадкоємців законом), які мають право на спадщину (а. с. 12).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Оскільки наявний спір про право на спадщину, за змістом вимог статей 293, 294 ЦПК України відповідач ОСОБА_3 має право на звернення до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем у порядку позовного провадження.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, дають взаємні права та обов`язки.

У відповідністю з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Факт постійного проживання ОСОБА_3 разом зі своїм сином ОСОБА_4 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також і не заперечувалося позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , що є підставою для задоволення зустрічного позову в частині встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

У відповідності з ч. ч. 3-5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивачем за первісною позовною заявою ОСОБА_1 та позивачем за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 надано докази, якими підтверджується, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 прийняли спадщину: неповнолітній син ОСОБА_2 , який вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, та мати ОСОБА_3 , яка постійно проживала зі спадкодавцем на час його смерті, та вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Частки спадкоємців за законом, що прийняли спадщину, є рівними.

За таких обставин, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про часткове задоволення первісного позову та про задоволення зустрічної позовної заяви у повному обсязі.

Оскільки сторони не вимагали відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 273, 297, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 батька ОСОБА_4 , право власності:

- на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,8042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (4,0929 га ріллі та 0,7113 га сіножатей), розташованої на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданого Зміївською районною державною адміністрацією 27.09.2004, реєстр № 504;

- на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,7004 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), розташовану на території Зміївської міської ради Харківської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 , виданого Зміївською районною державною адміністрацією 28.09.2004, реєстр № 655.

В іншій частині позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Визнати ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 сина ОСОБА_4 , право власності:

- на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,8042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (4,0929 га ріллі та 0,7113 га сіножатей), розташованої на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , виданого Зміївською районною державною адміністрацією 27.09.2004, реєстр № 504;

- на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,7004 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), розташовану на території Зміївської міської ради Харківської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 , виданого Зміївською районною державною адміністрацією 28.09.2004, реєстр № 655.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач (відповідач за зустрічною позовною заявою) - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідач (позивач за зустрічною позовною заявою) - ОСОБА_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 .

Повне рішення складене 10.06.2019.

Головуючий: В. В. Овдієнко