Справа № 161/4859/19
Провадження № 2/161/1799/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 25 квітня 2010 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 304.

Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім`ї вважає неможливим.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, залишено без розгляду за заявою представника позивача.

Позивач в судовому засідані позов підтримала, просила суд термін на примирення її з відповідачем не надавати та шлюб розірвати.

Відповідач подав заяву, в якій просить надати термін на примирення та справу розглядати без нього.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 25 квітня 2010 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 304, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 квітня 2010 року .

Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин.

Строк для примирення сторонам не надавався, оскільки із заявою про ненадання терміну для примирення звернулась позивач, посилаючись на те, що така позиція суду призведе до ще більшого загострення вже існуючого конфлікту та страждань її та малолітнього сина сторін ОСОБА_4 .

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як передбачено статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Із змісту частин третьої та четвертої статті 56 СК України випливає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду на підставі статті 110 цього Кодексу.

Згідно з статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із змісту позовної заяви позивача слідує, що ОСОБА_1 не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачем ОСОБА_2 , а шлюбні відносини між ними погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено. Позивач втратила почуття любові до відповідача, а їхня сім`я існує лише формально.

Разом з тим, згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення .

Системний аналіз норм Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 30 травня 2019 року (справа № 442/6319/16-ц).

Як встановлено судом, сторони не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально.

За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та беручи до уваги заперечення позивача щодо збереження сім`ї та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягненню з відповідача в користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4 , 5, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 24, 55, 56, 110-112 СК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у місті Арташат республіки Вірменія та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у місті Луцьку Волинської області, зареєстрований 25 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 304- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) судових витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивачем у справі є : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачем у справі є : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта