Номер провадження: 22-ц/813/211/19
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивачі: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Державна реєстраційна служба України, ПАТ «Укрсиббанк»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кущевої Галини Павлівни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року, ухваленого суддею Роїка Д.Я.,

встановив:

18.12.2013 року ПАТ «Дельта банк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 , Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки та просило в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 51503,78 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 411669,71 грн. за Договром про надання споживчого кредиту від 04.12.2006 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 , звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 37,00 кв.м.; що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» на підставі Іпотечного договору від 04.12.2006 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 ; зобов`язати Державну реєстраційну службу України здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ПАТ «Дельта Банк»; припинити право власності іпотекодавця ОСОБА_2 в тому числі право володіння, користування та розпорядження спірною квартирою; припинити право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані у спірній квартирі; виселити з зазначеної квартири ОСОБА_2 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.12.2006 року між АКІБ «Украсиббанк», правонаступником якого по договору є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_2 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме спірну квартиру, яка належить йому на підставі договору дарування квартири від 20.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. Відповідач ОСОБА_2 не виконує умов кредитного договору, а тому позивач звернувся до суду з позовом про захист власних порушених прав.

Під час розгляду справи до суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ПАТ«Дельта Банк», ОСОБА_2 , Державної реєстраційної служби України, ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.03.2014 року визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 . Вказане рішення набрало законної сили. У зв`язку з тим, що договір на підставі якого було укладено договір іпотеки було визнано недійсним, на думку позивача слід також визнати недійсним іпотечний договір.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення. Позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі та визнано недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» від 04.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 8805.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.10.2016 року за заявою ОСОБА_1 роз`яснено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року, в той частині, що визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» від 04.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горецькою В.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 8805, є підставою для вилучення записів про іпотеку та заборону на відчуження предмета іпотеки квартири АДРЕСА_2 з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ «Дельта Банк» Кущева Г.П. подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі.

Апеляційну скаргу представник ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовує тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог та задовольняючи позов ОСОБА_1 суд посилався на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2014 року, яким було визнанно недійсним договір дарування спірної квартири, який було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2014 року представник ПАТ «Дельта Банк» вважає незаконним та постановленним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на неї, у якій зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не можуть прийматись до уваги.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 247 та ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задволення з таких підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ПАТ «Дель Банк» та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інтонації встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 04.12.2006 року між АКІБ «Украсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_2 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 37 кв.м., житловою площею 18.4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки належав ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 20 листопада 2006 року, посвідченого Бардіною О.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 97.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.03.2014 року визнано недійсним договір, укладений 20.11.2006 року, дарування квартири АДРЕСА_2 . Вказане рішення набрало законної сили, що підтверджується копією рішення Малиновського районного суду м. Одеси.

Згідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Суд визанчив, що ОСОБА_2 , уклавши договір іпотеки на підставі недійсного договору дарування, порушив права ОСОБА_1 , оскільки остання не надавала згоди на укладання договору іпотеки та не дарувала майно, що стало об`єктом іпотеки.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі визнання іпотечного договору недійсним іпотека припиняється. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що під час укладення договору іпотеки були порушені права ОСОБА_1 передбачені ст.203 ЦК України, а тому суд вважав, що договір іпотеки від 04.12.2006 року Серії ВЕС № 325494 слід визнати недійсним.

Виходячи з всього вищевказаного суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволенню не підлягають, а вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первинного позову та задовлення зустрічного. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно посилався на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2014 року, яким було визнанно недійсним договір дарування спірної квартири, який було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки апелянт вважає його незаконним та постановленним з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Сама по собі не згода апелянта з преюдиціальним рішенням не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення. Апелянт не надав доказів щодо оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2014 року та його скасування, як до суду першої так і апеляційної інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст.13 ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кущевої Галини Павлівни - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2015 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.06.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева