справа № 274/3025/15-ц
провадження № 2/0274/81/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.06.19 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Замеги О.В., за участю секретаря Павлюк - Жук А.В., сторін, їх представників: Ковальчука А.О., Рися В.Г., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану та відновлення межового знаку,-
в с т а н о в и в:
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В подальшому, уточнивши свої вимоги, у відповідності до заяви про збільшення позовних вимог від 25.02.2016 року, просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га, та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1304 га, які розташовані на території Гальчинської сільської ради в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , шляхом надання безперешкодного доступу до належних позивачці земельних ділянок, і зобов`язати відповідачку відновити у попередній стан земельні ділянки позивачки шляхом демонтажу стовпчиків.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі приватизації земельної ділянки, вона є власником земельної ділянки площею 0,2500 га по АДРЕСА_1 . 2015 року відповідачі самовільно, без її згоди обрубали загорожу, та на 75 см. заглибились на її територію здвинувши межу її земельної ділянки площею 0,2500 га та земельної ділянки площею 0,1304 га чим змістила межові знаки визначені технічною документацією згідно свідоцтва про право власності на землю. Самовільно встановила стовпчики на частині земельної ділянки, прилеглої до її житлового будинку. Для вирішення спору звернулась до суду.
30.08.2016 ОСОБА_2 звернулась до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 , і просить суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою в АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно встановленого паркану та відновлення межевого знаку.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 захопила частину її земельної ділянки, розібравши при цьому та викравши надбудову погребу, що був розташований на межі земельних ділянок, самовільно встановила паркан на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 знищивши при цьому встановлені землевпорядною організацією межові знаки(т. 1 а.с. 156-157).
Ухвалою суду від 30.08.2016 року вищевказанні позовні заяви об"єданнні в одне провадженні(т. 1 а.с. 217).
У наданому відзиві (т. 1 а.с. 82-83) відповідачка ОСОБА_2 вказує на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 .. Заперечує протиправну поведінку щодо сусідів зі свого боку. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.
У відкритому судовому засіданні позивачка і її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 просили відмовити за безпідставністю.
В судовому засіданні відповідачка і її представник ОСОБА_6 , просили суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити за безпідставністю, а позовні вимоги ОСОБА_2 до позивачки просили задовільнити.
Суд, заслухавши пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібранні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкоди в користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га, та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1304 га, які розташовані на території Гальчинської сільської ради в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , шляхом надання безперешкодного доступу до належних позивачці земельних ділянок, і зобов`язати відповідачку відновити у попередній стан земельні ділянки позивачки шляхом демонтажу стовпчиків та позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення паркану та відновлення межового знаку не підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно Витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.06.2015, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,2500 га, по АДРЕСА_1 призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. Кадастровий номер НОМЕР_1 . (т. 1 а.с. 7-8)
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, та відомостей про право власності ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1304 га. по АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації 27.05.2015. Кадастровий номер: НОМЕР_2 , та земельна ділянка площею 0,2500 га по АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації 27.05.2015. Кадастровий номер: НОМЕР_1 . (т.1 а.с.227)
З акту комісії сільської ради від 27.02.2015 вбачається, що під час визначення меж земельної ділянки ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , межі суміжних землекористувачів були не порушені, незважаючи на те, що ОСОБА_2 від підпису відмовилась(т. 1 а.с. 6).
Під час складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_1 , 26.01.2015 було складено акт про встановлення меж земельної ділянки за присутності заявника ОСОБА_1 та представника Гальчинської сільської ради ОСОБА_7 В.О.. Опис меж земельної ділянки: від А до Б межа ділянки проходить по суходолу, де межує із землями ОСОБА_2 .. Від Б до В межа ділянки проходить по суходолу, де межує із землями землі резерву. Від В. до ОСОБА_8 межа ділянки проходить по суходолу, де межує із землями ОСОБА_9 .. Акт підписано ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , проте ОСОБА_2 акт не підписала(т. 2 а.с. 135-165).
Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.
Згідно договору купівлі-продажу від 27.05.1996, ОСОБА_2 прибдала жилий будинок в с. Гальчин Бердичівського району розміщений на земельній ділянці мірою 0,36 га.(т. 1 а.с. 41).
Відповідно до Державного акта серії НОМЕР_3 №001293, на право приватної власності на землю, ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Гальчинської сільської ради від 11.11.93 № 16, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.36 га в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування ж/будинку і госпспоруд та ведення особистого підсобного господарства. На плані зовнішніх меж земельної ділянки зазначено: будівництво та обслуговування ж/будинку і госп. - 0,25 га; ведення особистого підсобного господар. - 0,11 га. (т.1 а.с.56)
Кадастровий номер зазначеної земельної ділянки площею 0.2500 га: НОМЕР_4 . Кадастровий номер зазначеної земельної ділянки площею 0.2500 га: НОМЕР_5 . Відомості про державну реєстрацію земельної ділянки здійснені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості(т. 1 а.с. 178-187).
З довідки відділу Держкомзему у Бердичівському районі від 20.11.2009 за № 438 вбачається, що земельним ділянкам належних ОСОБА_2 присвоєно кадасрові номери: для ведення особистого селянського господарства НОМЕР_5 ; для обслуговування житлового будинку НОМЕР_6 : НОМЕР_7 (т. 1 а.с. 52).
З акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 13.05.2015, вбачається, що межі земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , що знаходяться на території Гальчинської сільської ради в АДРЕСА_1 загальною площею 0,3600 га, які надані власнику земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства закріплені в натурі (на місцевості) по окружній межі єдиного масиву межовими знаками тимчасового зберігання у кількості 9 шт.. Власник земельних ділянок претензій щодо меж та конфігурації земельних ділянок не має. Претензій до існуючих меж власниками суміжних земельних ділянок не заявлено. Межові знаки передані на зберігання ОСОБА_2 .. Акт підписаний ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 44).
Листом управління Держземагенства у Бердичівському районі за № 14-602-0.5-2909/2-15 від 05.006.2015, ОСОБА_1 роз`яснено, що встановлення меж та вимірів земельної ділянки до компетенції Управління не відноситься(т. 1 а.с. 11).
Листом Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області від 24.02.2016 за № 01/193 ОСОБА_1 роз`яснено, що під час обстеження земельної ділянки межі її в натурі (на місцевості) не встановлені, а тому провести проміри та встановити можливі порушення вимог земельного законодавства не представилось можливим(т. 1 а.с. 101).
Актом обстеження земельних ділянок від 14.06.2013 виявлено прокопування ями зі зміщенням на земельну ділянку ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 188).
У частині 1 ст. 321 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України) зазначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння і розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Висновком земельно-технічної експертизи №317/16 від 25.05.2016 (т. 1 а.с. 113-134)встановлено:
1. Загальна площа земельної ділянки фактичного користування гр. ОСОБА_11 , що становить 0,3799 га, її межа та конфігурація, не відповідає площі, яка становить 0,3804 га межі та конфігурації земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства внесеної до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою, розробленої ФОП ОСОБА_12 .
2. Межі та конфігурація земельних ділянок для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,11 га по АДРЕСА_1 визначені Державним актом на право приватної власності на землю від 26.11.2007 року ОСОБА_2 , не відповідає конфігурації та межам земельних ділянок, що були зареєстровані в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка була розроблена ПП «Бердичів-Приватзем», що відображені в кадастровому плані.
3. Зміни конфігурації земельної ділянки ОСОБА_2 в частині довжини та ширини, що примикає до межі землевласника ОСОБА_1 , існують а, саме:
- в плані зовнішніх меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , згідно державного акту серії НОМЕР_8 від 26.11.2007 року довжина, що примикає до межі землевласника ОСОБА_1 , становить 127,2 м., а ширина 22,0 м по межі, яка розділяє земельну ділянку по цільовому призначенню.
- в зведеному плані земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , згідно технічної документації із землеустрою розроблена ПП «Бердичів-Приватзем» довжина, що примикає до межі землевласника ОСОБА_1 , становить 132,17 м, а ширина 23,19 іуі по межі, яка розділяє земельну ділянку по цільовому призначенню.
4. Згідно кадастрових планів наявних в технічних документаціях розроблених ПП «Бердичів-Приватзем» та ФОП ОСОБА_12 , встановлено:
- земельна ділянка гр. ОСОБА_2 , площею 0,2500 га з цільовим призначенням-для будівництва та обслуговування житлового будинку та суміжна земельна ділянка гр. ОСОБА_1 , площею 0,2500 га з цільовим призначенням-для будівництва та обслуговування житлового будинку мають спільні точки дотику, зведені між собою та не перетинаються.
- земельна ділянка гр. ОСОБА_1 , площею 0,1304 га, з цільовим призначенням-для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка гр. ОСОБА_2 , площею 0,1100 га, з цільовим призначенням-для ведення особистого селянського господарства при зведені накладаються одна на одну (перетинаються між собою).
Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Як встановлено судом вище, і позивачка і відповідачка є власниками спірних земельних ділянки, оскільки земельна ділянка гр. ОСОБА_1 , площею 0,1304 га, з цільовим призначенням-для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка гр. ОСОБА_2 , площею 0,1100 га, з цільовим призначенням-для ведення особистого селянського господарства при зведені накладаються одна на одну (перетинаються між собою).
Дані державні акти є чинними, оскільки сторонами доказів про їх скасування в установленому законодавством порядку суду не надано.
Даний факт підтверджується як показами свідка ОСОБА_13 , так і показими свідка ОСОБА_14 ..
В даному судовому засіданні сторони питання про скасування державних актів перед судом не ставили.
А всі дії сторін, які зазначені в позовних заявах, були здійсненні після отримання вказаних державних актів.
Оцінюючи здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що кожна із сторін правомірно, на законних підставах володіє наданими їй земельними ділянками, які за висновком експерта при зведені накладаються одна на одну (перетинаються між собою).
Покази свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_3 , суд оцінює критично, оскільки вони стосуються безпідставного порушення, на їх думку, сторонами діючого земельного законодавства, однак вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, так і показами інших свідків.
Сторони належними доказами не довели порушення своїх прав як власників земельних ділянок, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю за адресою: АДРЕСА_2 , Житомирської АДРЕСА_3 щодо усунення перешкоди в користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га, та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1304 га, які розташовані на території Гальчинської сільської ради в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , шляхом надання безперешкодного доступу до належних позивачці земельних ділянок, і зобов`язати відповідачачку відновити у попередній стан земельні ділянки позивачки шляхом демонтажу стовпчиків та позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 шляхом знесення паркану та відновлення межового знаку є некоректними та задоволенню не підлягають, оскільки задоволення позовних вимог будь - кого із учасників процесу призведе до порушення законних прав іншого учасника процесу, що є не допустим.
Інші аргументи наведенні сторонами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, судом не оцінюються, оскільки вони очевидно не відносяться до предмету спору.
Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
В и р і ш и в :
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га, та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1304 га, які розташовані на території Гальчинської сільської ради в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , шляхом надання безперешкодного доступу до належних ОСОБА_1 земельних ділянок, і зобов`язання ОСОБА_2 відновити у попередній стан земельні ділянки позивачки шляхом демонтажу стовпчиків - відмовити за безпідставністю.
В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 шляхом знесення паркану та відновлення межового знаку - відмовити за безпідставністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги учасниками справи можуть також подаватися до або через відповідні суди першої інстанції.
Головуючий суддя О.В. Замега