ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» червня 2019 року

м. Харків

справа № 638/19213/18-ц

провадження № 22ц/818/3337/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Колтунової А.І., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року в складі судді Семіряд І.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та дружину, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 з 2013 року, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказала, що з 2017 року шлюбні відносини фактично припинилися, наразі в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться справа про розірвання шлюбу між ними.

Зазначила, що після народження дитини відповідач регулярно не виконує обов`язки батька, не покриває у повному обсязі всі необхідні витрати на харчування, одяг, медичний та інший догляд та розвиток дитини; фактично з 2017 року разом з нею та дитиною не проживає, не приймає участі у житті та вихованні дитини, на всі її усні вимоги щодо сумлінного виконання ним обов`язку щодо утримання дитини отримувала відмову, або обіцянки, які він не виконував.

Вказала, що наскільки їй відомо, він працює в ІТ-компанії через індивідуальну підприємницьку діяльність (фізична особа-підприємець) та має постійний дохід близько 16-20 тисяч гривень, який фактично є його заробітною платою, тому, на її думку, він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 5000,00 грн.

Крім того, зазначила, що у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 своїх обов`язків щодо виховання та догляду за дитиною, вона вимушена здійснювати цілодобове піклування про сина, якому лише півтора роки, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості повноцінно працювати, щоб покривати власні витрати, а тому ОСОБА_2 повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі 4000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

Просила, з урахуванням уточнень до позовної заяви, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 5000,00 грн., починаючи з 26 грудня 2018 року; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 4000,00 грн. щомісяця, починаючи з 26 грудня 2018 року та до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісяця, починаючи з 01 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., починаючи з 27 грудня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку; стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704, 80 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 4000,00 грн., починаючи з 26 грудня 2018 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи та вимоги апеляційної скарги в оскаржуваній частині виклала позовні вимоги. При цьому зазначила, що середній дохід відповідача за 2018 рік складає 21 888,00 грн., тому він спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому розмірі; що у відповідача немає інших осіб на утриманні, вдруге він не одружувався.

Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів залишено без задоволення з підстав, передбачених статтею 367 ЦПК України.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині скасувати.

Рішення суду в оскаржуваній частині мотивовано тим, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1024, який рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року розірвано (а. с. 19, 38).

Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 (а. с.18).

З 03 жовтня 2012 року ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 (а. с. 4-7). Малолітня дитина проживає разом з нею. Відповідач зареєстрований та проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 (а. с. 10).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 02 листопада 2016 року ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид діяльності комп`ютерне програмування, та перебуває на обліку у Східній об`єднаній податковій інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (а. с. 20-24).

Як вбачається з листа Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області фізична особа-підприємець ОСОБА_2 знаходиться на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності з 02 листопада 2016 року; за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року підприємницьку діяльність здійснював на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності 3 група. Згідно наданих податкових декларацій платника єдиного податку обсяг виручки за наростаючим підсумком з початку року склав 2017 рік 114 139, 23 грн., 2018 рік 262 659,37 грн., що підтверджується копіями звітів (а. с. 41-49).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 виконує рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів на дитину. 22 березня 2019 року та 27 березня 2019 року він перерахував за платіжними дорученнями № Р24А580358597А99748, № Р24А580359245А99932, № Р24А582817540А93718 аліменти на утримання дитини за період січень-березень 2019 року на загальну суму 15 000,00 грн.(а. с.52-54).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, зокрема, частиною першою вказаної статті передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Відповідно до частин 1, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц викладена правова позиція, з якої вбачається, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною трирічного віку, тому вона має право на на отримання матеріальної допомоги від відповідача.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 працює фрілансером, отримує дохід від своєї роботи, перетинала державний кордон України після народження дитини, тому не потребує матеріальної допомоги є безпідставними, виходячи з наступного.

З аналізу положень, що містяться у статтях 75, 76, 84 Сімейного кодексу України вбачається, що право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку не залежить від її працевлаштування та матеріального становища. Вирішальним фактором є наявність можливості у чоловіка надавати таку матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 , отримуючи щомісячний дохід за 2018 рік в розмірі 21 888,28 грн., може надавати матеріальну допомогу.

Що стосується розміру аліментів слід зазначити наступне.

Сімейне законодавство не містить чіткої вказівки на розмір аліментів на дружину. В даному випадку, розмір аліментів залежить від матеріального становища батька дитини та наявності на його утриманні інших осіб.

Як вже встановлено судом, сукупний дохід ОСОБА_2 у 2017 році склав 114 139, 23 грн., у 2018 році 262 659,37 грн., тобто в середньому його дохід складав у 2017 році 9511,60 грн. на місяць, у 2018 році 21 888,28 грн. на місяць.

Відомості щодо наявності у ОСОБА_2 на утриманні інших дітей, окрім їх спільного з позивачем сина, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина у матеріалах справи відсутні.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та «Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що 1 розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу з 01 січня 2018 року складав 1762,00 грн., з 01 липня 2018 року 1841,00 грн., з 01 грудня 2018 року 1921,00 грн.; з 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн., з 01 липня 2019 року 2007,00 грн., з 01 грудня 2019 року 2102,00 грн.

Враховуючи наведене та виходячи з того, що ОСОБА_2 працевлаштований, його місячний дохід, зокрема у 2018 році складав в середньому 21 888,28 грн. на місяць, що майже в 12 разів перевищує прожитковий мінімум, встановлений на початок 2018 року, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо утримання ОСОБА_2 інших дітей, окрім їх спільного з позивачем сина, непрацездатної дружини, батьків тощо, судова колегія приходить до висновку, що ОСОБА_2 спроможний виплачувати аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до статті 48 Конституції України, відповідно до яких кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, є доцільними.

Виплата аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000,00 грн. суттєво не вплине на рівень життя ОСОБА_2 , однак, забезпечить право на достатній рівень життя ОСОБА_1 , яка позбавлена можливості самостійно забезпечувати свої потреби у зв`язку з трирічною відпусткою по догляду за дитиною.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи в частині визначення розміру аліментів, суд неправильно застосував норми статті 80 СК України, судова колегія вважає, що рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_1 - частковому задоволенню на суму 2000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 528, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2019 року в оскаржуваній частині скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., починаючи з 27 грудня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 528, 60 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.І. Колтунова

О.В. Маміна

Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.