КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/1218/19 Головуючий у 1-й інст. - Марфіна Н.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/8371/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Марфіної Н.В. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.03.2011 року у розмірі 27900,22 грн., судові витрати у розмірі 1921 грн.

Посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 02.03.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку». Підписаною заявою відповідача підтверджується факт повного інформування останнього про умови кредитування в банку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовій формі. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на положення ст.ст. 207, 638 ЦК України, а також вказує, що свідченням визнання відповідачем угоди є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів, що відповідає положенням ч. 2 ст. 642 ЦК України. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 16.12.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 27900,22 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6159,58 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 10236,47 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 9699,40 гр.; штраф 500,00 грн. (фіксована частина); штраф 1304,77 грн. (процентна складова).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 02 березня 2011 року на загальну суму 7964 грн. 35 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 548,37 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Посилається на те, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту у розмірі 2,5 % на місяць. Далі процентна ставка була змінена. Підвищення процентної ставки відбулося лише за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Вказані зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених п.1.13.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. У разі не погодження з підвищенням відсоткової ставки за кредитом, заборгованість за відсотками підлягає стягненню за первинною ставкою, але ніяк не може бути відмовлено у повному обсязі. Суд відмовив у стягненні процентів за користування кредитними коштами взагалі, порушивши вимоги статей 1046,1048 ЦК України.

Відповідач до суду відзиву на апеляційну скаргу не направила.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.03.2011 року у розмірі 27900,22 грн., судові витрати у розмірі 1921 грн.

Посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 02.03.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 16.12.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 27900,22 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6159,58 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 10236,47 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 9699,40 грн.; штраф 500,00 грн. (фіксована частина); штраф 1304,77 грн. (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконувалаумови кредитного договору укладеного 02 березня 2011 року з ПАТ КБ «Приватбанк», тому з неї підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту у розмірі 6159,58 грн., а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - (фіксована частина), 1304,77 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 09.04.2012 року відсоткова ставка починаючи з 02 березня 2011 року становить 30,00%, з 01 вересня 2014 року - 34,80%, з 01 квітня 2015 року - 43,20% та починаючи з 01.05.2016 року - 3,60%. Однак, умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, зміна фіксованої процентної ставки була здійснена банком без згоди позичальника, позивачем не долучено доказів на підтвердження укладення між сторонами договору про зміну умов кредитування, як того вимагає ст.1056-1 ЦК України, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, оскільки станом на 01 вересня 2014 року до підвищення відсоткової ставки сума нарахованих відсотків становить 0,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 02 березня 2011 року ОСОБА_1 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві,ОСОБА_1 підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно п. 2.1.1.2. вищевказаного Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.ч.1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг.

Як вбачається з витягу з довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, відповідачем отримано кредитну картку MasterCard Mass з базовою відсотковою ставкою - 2,5% на місяць, розміром щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, з пенею за несвоєчасне погашення заборгованості пеня = пеня (1) + пеня (2), де : пеня (1) (базова відсоткова ставка за договором)/ 30 - нараховується за кожний день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн., та штрафом за порушення строків платежів за будь - яким із грошових зобов`язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Враховуючивищекладене, суд дійшов правильного висновку, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н від 02 березня 2011 року, за яким було надано кредитну картку «Універсальна», із встановленням відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4000,00 грн.

Суд вірно не прийняв до уваги твердження представника позивача про передбачене Умовами та Правилами надання банківських послуг право банку змінювати відсоткову ставку в одноособовому порядкувраховуючи наступне.

За умовами п.п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умови та Правила надання банківських послуг розміщений на сайті https: //privatbank.ua/terms/, банк наділений правом змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків.

Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, було погоджено базову відсоткову ставку на рівні 2,5% на місяць.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1056-1 ЦК Українирозмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Враховуючи, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, зміна фіксованої процентної ставки була здійснена банком без згоди позичальника, з наданих позивачем суду виписки по рахунку та розрахунку заборгованості суд був позбавлений можливості здійснити розрахунок відсотків, оскільки такий розрахунок потребує спеціальних знань у галузі фінансово-кредитних операцій та дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за період після збільшення відсоткової ставки задоволенню не підлягають.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.04.2012 року, укладеного між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , відсоткова ставка (поточна заборгованість) починаючи з 02 березня 2011 року становить 30,00 %, з 01 вересня 2014 року - 34,80%, з 01 квітня 2015 року - 43,20%, та починаючи з 01.05.2016 року - 3,60%.

Однак, позивачем не долучено доказів на підтвердження укладення між сторонами договору про зміну умов кредитування відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, тому суд дійшов правильного висновку що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами не підлягаютьзадоволенню, оскільки станом на 01 вересня 2014 року, до підвищення відсоткової ставки сума нарахованих відсотків становить 0,00 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, було встановлено пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складає пеня = пеня (1) + пеня (2), де : пеня (1) (базова відсоткова ставка за договором)/ 30 - нараховується за кожний день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн., та штрафом 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії.

ПАТ КБ«Приватбанк» пред`явило вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 27 900,22 грн., з яких 9 699,40 грн. - пеня, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6Умов та Правил надання банківських послуг: штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); 1304,77 грн. - штраф(процентна складова).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у цивільній справі № № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 9 699,40 грн.

Встановивши обставини справи, враховуючи порушення позичальником умов договору, суд дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 02 березня 2011 року по тілу кредиту у розмірі 6 159,58 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина); 1304,77 грн. - штраф (процентна складова).

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови судом у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом колегія суддів не приймає до уваги.

Представник позивача стверджує, що зміна розміру процентної ставки повністю узгоджуються з Умовами та Правилами надання банківських послуг та розмір процентної ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно дост. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно доч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України, що підтверджують факт інформування Банком позичальника про зміну розміру процентної ставки позивачем суду не надано.

Також матеріали справи не містять доказів щодо погодження між сторонами кредитного договору зміни розміру процентної ставки як того вимагає положення статті 1056-1 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.