Справа №477/604/19
Провадження № 22ц/812/1247/19 Головуючий у 1-ї інстанції Полішко В.В.
Категорія 50 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 7 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Полішко В.В. в залі суду в місті Миколаєві об 12 годині 17 хвилині, із складенням його повного тексту 18 червня 2019 року, по справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про звільнення від сплати заборгованості за аліментами

В С Т А Н О В И Л А:

11 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в загальному розмірі 114 671 грн. 14 коп., яка виникла у зв`язку з примусовим виконанням постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 березня 2003 року.

В обґрунтування позову зазначав, що сторони у період з 2 червня 2000 року по жовтень 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Мають доньку ОСОБА_3 , на утримання якої він добровільно надавав допомогу та брав участь в її утриманні та вихованні.

Про існування судового рішення щодо стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, починаючи з 18 березня 2003 року і до досягнення дитиною повноліття, йому відомо не було.

Посилаючись на те, що відповідач звернулась до суду про стягнення аліментів ще до розірвання шлюбу, у період коли він утримував і дитину і її саму, йому було невідомо про ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів, а також те, що він постійно з часу розірвання шлюбу надавав відповідачу допомогу, яка додатково її отримувала від держави у період з 2007 по 2015 рік, у зв`язку з відсутністю офіційних відомостей щодо отримання нею аліментів від колишнього чоловіка, і з урахуванням того, що він зараз офіційно не працює та має на утриманні малолітнього сина та жінку, з якою проживає однією сім`ю без реєстрації шлюбу, просив суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 7 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалено про звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами за виконавчим листом №2-161, виданим Жовтневим районним судом Миколаївської області у сумі 114 671 грн. 14 коп..

При ухваленні рішення суд виходив з того, що позивачем доведено наявність підстав для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, якими є: необізнаність боржника про наявність судового рішення, та відсутність даних про його належне повідомлення щодо примусового виконання судового рішення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неналежну оцінку наданих доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На її думку, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, та призвели до порушення прав дитини щодо належного утримання з боку батька, та нададуть йому можливість уникнути виконання обов`язку, покладеного на нього за судовим рішенням про стягнення аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вважав її доводи безпідставними, а рішення суду таким, що відповідає нормам матеріального права.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 5 липня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином положення Сімейного Кодексу України виходять з принципу рівності прав та обов`язків батьків, які повинні брати участь у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким проживає дитина.

З матеріалів справи убачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, та мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 березня 2003 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь відповідача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів його заробітної плати, але не менш ніж Ѕ частина неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, на виконання якого того ж дня було видано виконавчий лист ( а.с.9-10).

Виконавчий лист, виданий на підставі постанови суду від 18 березня 2003 року відповідачем ОСОБА_1 подано на примусове виконання спочатку до Центрального ВДВС Миколаївського міського управління юстиції, а потім, у листопаді 2012 року Центральним ВДВС передано до іншого органу виконавчої служби - Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції (а.с.10-12).

В межах виконавчих проваджень державними виконавцями направлялися повідомлення боржнику ОСОБА_2 за відомими зареєстрованими місцями його проживання, здійснені дії щодо арешту належного йому майна, складені акти, здійснені розрахунки заборгованості (а.с.10-17, 33-45).

На час звернення до суду матеріали виконавчих проваджень знищені за закінченням терміну їх зберігання (а.с.17).

Дані про виплату боржником ОСОБА_2 аліментів на користь колишньої дружини відсутні.

Посилаючись на необізнаність щодо наявності судового рішення про стягнення аліментів та його примусове виконання, позивач ОСОБА_2 вважав такі обставини істотними, які з урахуванням надання ним допомоги доньці, та наявності у нього на утриманні цивільної дружини та її дитини, а також матері, яка має захворювання, дають достатньо підстав для його звільнення від сплати заборгованості по аліментам на підставі частини 2 статті 197 СК України.

Разом з тим, на підтвердження наведених обставин позивач не надав належні докази про відсутність у нього відомостей щодо примусового виконання судового рішення, у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження, та письмових доказів по добровільній сплаті ним аліментів на утримання доньки або надання будь-якої допомоги, що є достатньою для вільного розвитку дитини та задоволення її фізіологічних потреб за наявністю судового рішення або за відсутністю такого у зв`язку з добровільним виконанням батьківських обов`язків.

В той же час судом першої інстанції вірно не взяті до уваги доводи позивача щодо утримання ним цивільної дружини та її дитини, а також матері, яка має захворювання, як підстави для звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

За змістом частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Такою іншою обставиною, що має істотне значення може бути перебування боржника в місцях позбавлення волі і пов`язанні з цим труднощі із влаштуванням на роботу; призупинення виконавчого провадження у випадку визнання одержувача недієздатним тощо.

Разом з тим, до таких обставин законодавцем факт обізнаності платника аліментів щодо існування судового рішення про стягнення аліментів або його примусового виконання не віднесено, так як утримання неповнолітніх дітей є прямим обов`язком їх батьків. Навпаки, зі змісту правової норми (статті 197 СК України) з 2 червня 2016 року виключена така підстава для звільнення від сплати заборгованості як непред`явлення виконавчого листа до виконання без поважних причин, тобто внесені зміни на користь одержувача аліментів та виконання обов`язку з належного утримання дітей.

Тому при встановлені зазначених фактів судом невірно застосовані норми матеріального і процесуального права та необґрунтовано задоволено позов платника аліментів, таким чином звільнено батька від виконання своїх обов`язків по належному утриманню дитини.

За такого судове рішення, яке ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

З підстав, передбачених статтею 141 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1720 грн. 00 коп..

Керуючись статтями 367, 368, 369, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 7 червня 2019 року скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 720 грн. 00 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуюча О.О.Ямкова

Судді С.Ю.Колосовський

О.В.Локтіонова