Справа № 541/473/19
Номер провадження 2/541/497/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 червня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В.М.,

секретаря судових засідань Прус Т. В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа Миргородська міська рада Полтавської області, як орган опіки та піклування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що з жовтня 2012 року по лютий 2017 року вона проживала з відповідачем єдиною сім`єю як чоловік та дружина, тим самим перебувала з ним у фактично шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. У них є син - ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення з відповідачем відносин, дитина залишилася проживати разом з нею і перебувати на її повному утриманні та вихованні. На аліменти вона не подавала, а сам відповідач не допомагає утримувати сина.

З моменту припинення їхніх фактичних шлюбних відносин і розпаду сім`ї, відповідач не виконував і не виконує своїх батьківських обов`язків, як передбачено ст.164 СК України, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Тому вона в порядку ст.165 СК України просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно свого неповнолітнього сина виключно в інтересах останнього. Зокрема, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не бажає і не бачиться з сином з весни 2017 року, не спілкується з ним навіть по мобільному телефону, не піклується і не цікавиться його життям, здоров`ям, фізичним та духовним розвитком сина, навчанням, матеріальним становищем дитини.

При спілкуванні з відповідачем, останній визнає зазначені обставини його невиконання батьківських обов`язків, щодо дитини та погоджується з позовними вимогами.

В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримала, суду пояснила, що з відповідач не спілкується із сином ОСОБА_3 , не надає їй допомоги. Біологічним батьком є інша людина, але дитина знає що батьком є відповідач по справі ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечував проти позбавлення батьківськи прав відносно сина ОСОБА_3. Суду пояснив, що не спілкується з дитиною з часу коли перестали разом проживати з позивачем.

Представник третьої особи Миргородської міської ради в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських права ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_3 , оскільки батько, відповідач по справі, не піклується про дитину, байдужий до нього, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, проживає в іншому місці, має родину.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що сторони спільно не проживають з 2017 року, про спілкування батька з дитиною їй не відомо.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона нічого не знає про життя сторін. Зі слів позивача ОСОБА_1 їй відомо, що ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків, дитина про батька у спілкуванні не згадує.

Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане 11 лютого 2013 року Відділом ДРАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с. 6).

Відповідно до довідки голови вуличного комітету від 01.03.2019 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 з 2017 року за вищезазначеною адресою не проживає (а.с. 7).

Згідно з висновком Виконавчого комітету Миргородської міської ради про доцільність позбавлення батьківських права від 30.05.2019 № 157/15.1-15 є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_3 , оскільки батько не піклується про дитину, байдужий до нього, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, проживає в іншому місці, має родину.

Пунктом 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголошено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, необхідно відмовити за недоведеністю необхідності позбавлення батьківських права з врахуванням позиції Верховного Суду України в п. 18 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_3 і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Керуючись ст.ст. 12,13, 78-80, 141,200, 258 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миргород, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складене 20.06.2019 року.

Суддя: В. М. Куцин