Справа № 147/483/19
Провадження № 22-ц/801/1353/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дудіков А. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 рокуСправа № 147/483/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження, постановлену у цій справі 08 травня 2019 року у м. Тростянці суддею цього суду Дудіковим А. В.,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у розгляді на сесії її звернення щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1885 га, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1504 га, виготовленої державним підприємством «Вінницькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»; зобов`язати відповідача розглянути на сесії питання щодо затвердження зазначеної технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості); стягнути всі судові витрати на користь позивача з відповідача.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 08 травня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у вказаній цивільній справі.

Не погодившись з цією ухвалою, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, з таких підстав.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (надалі - Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

З матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1885 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1504 га, в АДРЕСА_1 на території Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, виготовленої державним підприємством «Вінницькій науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Вінниця, 2017 рік (а. с. 21). До цієї заяви долучено вказану технічну документацію (а. с. 4-20).

24 квітня 2019 року Тростянчикська сільська рада Тростянецького району Вінницької області листом за вих. № 157 повідомила ОСОБА_1 про те, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) затверджується на сесії сільської ради після погодження меж земельних ділянок сусідніми землекористувачами, проте надана до них технічна документація не погоджена власниками суміжних земельних ділянок (а. с. 22).

Не погодившись з такою відмовою Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду з позовом, у якому просила визнати протиправною бездіяльність сільської ради та зобов`язати останню вчинити дії, мотивуючи його тим, що відповідач безпідставно відмовив у внесені на розгляд сесії її заяви від 08 квітня 2019 року, що перешкоджає їй в оформленні документів на користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Одним з видів документації з землеустрою є, зокрема технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Згідно з ч. 10 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

За таких обставин, якщо особа звертається до повноважного органу з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідні рішення, зокрема, й про прийняття цієї заяви або її неприйняття, відмову у затвердженні технічної документації або її затвердженні, то у цих правовідносинах зазначений орган реалізує управлінські функції.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії або бездіяльність. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, апеляційний суд вважає, що позов, по суті заявлених ОСОБА_1 до сільської ради вимог, пред`явлений з підстав порушення відповідачем наданих контрольних функцій у сфері управління діяльністю. У позовній заяві позивач не просила визнати за нею право власності на земельні ділянки, а заявила вимоги про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка перешкоджає їй в реалізації законодавчо закріпленого права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність. Приватний інтерес у позивача на час звернення до суду з цим позовом відсутній, та може виникнути після реалізації нею права на безоплатне отримання земельної ділянки (затвердження проектної документації та прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність).

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Верховного суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 587/2288/17.

На підставі викладеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 08 травня 2019 рок - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 25 червня 2019 року.