10.06.2019 227/790/19
УХВАЛА

10 червня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Харькової Л.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

представника відповідача: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя.

В судовому засідання представник відповідача звернувся в суд з зустрічною позовною заявою про поділ майна подружжя та просив прийняти зустрічний позов. Крім того звернув увагу суду на те, що відповідач 13 травня 2019 року просив надати йому додатковий строк для звернення в суд з зустрічною позовною заявою.

Відповідач підтримав клопотання відповідача та наполягав на прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом.

Позивач та її представник просили суд відмовити у прийнятті зустрічного позову, мотивуючи тим, що відповідач порушив строки на звернення в суд з зустрічним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Оскільки зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 подала лише 10 червня 2019 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 193 ЦПК України, суд приходить до висновку про повернення зустрічної позовної заяви.

З матеріалів справ вбачається, що ухвалою суду від 03 квітня 2019 року відкрито провадження по справі, вирішено провести розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та призначено судове засідання на 13 травня 2019 року о 10 год.

В ухвалі суду визначено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що ОСОБА_3 (через представника матір) отримав ухвалу суду про відкриття провадження 11 квітня 2019 року.

Відповідач скористався своїм правом та 13 травня 2019 року надав до суду відзив на позов з обґрунтуванням своїх заперечень.

Разом із відзивом на позов відповідач звернувся в суд з клопотанням про надання йому додаткового строку для можливості скористатись правовою допомогою та пред`явити зустрічний позов.

Зустрічний позов представник відповідача надав суду під час судового розгляду 10 червня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тобто, зустрічний позов подано ОСОБА_3 з суттєвим порушенням вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог ч. 1ст. 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З огляду на зазначене зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна слід повернути заявнику.

При цьому суд вважає, що поновленню пропущений строк на подачу зустрічного позову не підлягає, так як будь-яких поважних причин відповідач не навів, з клопотанням про поновлення строку за звернення з зустрічним позовом не звертався, а поняття надання додаткового строку і поновлення строку не є тотожними.

Зазначаючи про віддаленість населеного пункту, де він проживає, у зв`язку з чим не мав можливості скористатись правовою допомогою, та нестабільною роботою пошти, а тому не міг скористатись передбаченими законом правами не є поважними причинами пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви з порушенням передбачених законом строків.

Інших доводів чому не дало можливість вчасно подати зустрічний позов, відповідач не навів.

Керуючись ст. 127, 193, 194 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В прийняті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Копію зустрічної позовної заяви долучити до справи.

Зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами повернути ОСОБА_3 разом із копією ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_3 про його право звернутися до суду з вищевказаним позовом самостійно.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її складання до Донецького апеляційного суду.

Суддя Л.С.Мацишин