КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Панченка М.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють від імені та в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Універсам № 12», Профспілкового комітету товариства з додатковою відповідальністю «Універсам № 12», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , про визнання недійсними наказів, довідок, актів, доповідних записок, поновлення на роботі, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року у задоволенні указаного вище позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, представники Нашти Таміли Людвігівни25 червня 2019 року подалиапеляційну скаргу, в якій, зокрема, заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Як на підставу пропуску указаного процесуального строку заявники послалися на те, що стороною позивача вже оскаржувалося в апеляційному порядку рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року, однак ухвалою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року апеляційна скарга визнана неподаною та повернута заявникові, у зв`язку з не усуненням останнім недоліків апеляційної скарги. Після отримання указаної ухвали та усунення, на думку заявника, недоліків апеляційної скарги, представники позивача повторно звернулися до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Зазначене клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Разом з тим, згідно ч.ч. 2, 3 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Враховуючи, що обставини, зазначені скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, слід визнати поважними причини пропуску скаржником указаного строку та поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року.

Проте, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, скаржником до апеляційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору на суму 1 058 грн.

Разом з тим, згідно п. 26 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Проте, позивачем надано суду копію, а не оригінал квитанції, яка, до того ж, не містить відомостей, за яку саме заяву/скаргу та в межах розгляду якої цивільної справи сплачено судовий збір.

При цьому, платником у вказаній квитанції зазначено ОСОБА_1 , проте не указано, що відповідна дія(сплата судового збору) була здійснена ним в інтересах ОСОБА_3 .

Також, слід зазначити, що копія відповідної квитанції датована 28 лютого 2019 року, тобто за місяць до того, як позивачем була вперше подана апеляційна скарга на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року, що додатково дає підстави вважати, що судовий збір у сумі 1 058 грн. сплачено в межах розгляду іншої цивільної справи.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що відповідачем не надано суду документу, який належним чином підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі скаржник посилається також на те, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки дана справа є спором про поновлення на роботі.

Разом з тим, указані доводи скаржника не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на таке.

Так, статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі №910/4518/16.

Пільг щодо сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулута відшкодування моральної шкоди Законом України «Про судовий збір» також не передбачено.

При цьому, факт необхідності сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу знайшов своє підтвердження в ухвалах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі N 505/3097/17, від 28 лютого 2019 року у справі N 442/2603/18, від 05 березня 2019 року у справі N 554/7844/18, від 21 березня 2019 року у справах N 941/437/18, N 544/528/18-ц.

Позивачкою при пред`явленні позову були заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за які вона не звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, за подання даної апеляційної скарги скаржник також не звільнений від сплати судового збору, оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем, у тому числі, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»(в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»(в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) за подання апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір, що підлягає сплаті, складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи ціну позову в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (250 000 грн. + 100 000 грн.), ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, складала 3500 грн. 00 коп.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на зазначене судове рішення ОСОБА_3 має сплатити 5250 грн. 00 коп. судового збору на Р/р: 0024; Отримувач коштів: УК у Солом`янському районі м. Києва; Код ; Банк: Казначейство України(ЕАП); МФО банку: 899998 , код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Після усунення недоліків, особа, яка звернулася з апеляційною скаргою, повинна надати оригінал квитанції/платіжного доручення про сплату судового збору.

Згідно з ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху та скаржнику надається строк 10 днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст.ст.185,357 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити та поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють від імені та в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2019 рокузалишити без руху та надати скаржникові строк 10 днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків.

Попередити, що в разі не виправлення у визначений судом строк недоліків апеляційної скарги, вона буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: