У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Козловець К.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1 , на дії державного старшого державного виконавця Деснянського районного відділу виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук Олесі Миколаївни,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2018 року в провадження судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. надійшла скарга ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1 , на дії державного старшого державного виконавця Деснянського районного відділу виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук Олесі Миколаївни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Вимоги скарги обґрунтовано наступним.

14.03.2016 Деснянським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №2-468/16 (754/11958/15) про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 398252,85 грн., а також 3654 грн. витрат по сплаті судового збору.

24.05.2018 старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук Олесею Миколаївною винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення. Зазначену постанову та оригінал виконавчого листа стягувачем отримано лише 03.09.2018. Вказано, що Банк не погоджується із вищезазначеною постановою, вважає її незаконною, та такою що направлена не у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», такою що порушує його права, як стягувача. Вважає, що державним виконавцем не виконано вимоги п. 10, п. 11, п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 року. Зазначено, що державним виконавцем в супереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» вжито не всіх виконавчих дій з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа. В постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №35454164 від 29.01.2018 року вказано неповні відомості результатів проведеної роботи щодо перевірки майнового боржника.

Повідомлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну. Згідно ч. 4. ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Посилаючись на викладені обставини справи, просить суд:

1.Визнати дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої службі міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук О.М. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ЄДРВП № 50864266 - неправомірними

2.Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.05.2018 ЄДРВП № 50864266

3.Відновити виконавче провадження ЄДРВП №50864266 з примусового виконання виконавчого листа № 2-468/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйІ Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 398252,85 грн., а також 3654 грн. судової збору.

В судове представник Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» не з`явився, звернувся із клопотанням, відповідно до якого скаргу підтримує в повному обсязі та просив розглядати скаргу у відсутності їх представника.

Заінтересована особа - боржник ОСОБА_1 до судового засідання по розгляду скарги не з`являвся. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Поштова кореспонденція повернулась за закінченням встановленого строку зберігання. Будь-яких заяв клопотань на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходило.

Головний державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Танащук О.М. або уповноважений представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання по розгляду скарги не з`явився. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно та належним чином про, що свідчать матеріали справи. Подано клопотання про долучення копії матеріалів виконавчого провадження №50864266, та зазначено вимогу про відмову у задоволені скарги в повному обсязі.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 447 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою й другою статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи вимоги статті 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності сторін, що не з`явились та які були повідомлені своєчасно та належним чином про розгляд скарги.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина3ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Гарантуючи судовий захист з боку держави,Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст.22, ст.64 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 07.03.2018 року, чинній на момент ухвалення спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 07.03.2018 року, чинній на момент ухвалення спірної постанови) передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Згідно до Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 07.03.2018 року, чинній на момент ухвалення спірної постанови) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянським районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 398 252,85 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн.

Рішення набрало законної сили 22 лютого 2016 року.

На виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, Деснянським районним судом м. Києва 14 березня 2016 року, видано виконавчий лист №2-468/16.

Згідно відмітки на виконавчому листі - строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 23 лютого 2017 року.

15 квітня 2016 року державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кривошея Д.С. винесено постанову «Про відкриття виконавчого провадження» з виконання виконавчого листа №2-468/16 виданий 14.03.2016 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 398 252,85 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн.

Згідно супровідного листа від 15 квітня 2016 року №1329/17 копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 015.04.2016 року направлено боржнику ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - для виконання та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т) до відома.

04 жовтня 2016 року державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кривошея Д.С. винесено постанову «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», згідно якої постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) у межах звернення стягнення 401906,08 грн.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - номер інформаційної довідки: 85168222 від 15.04.2017 року, тип особи: фізична особа РНОКПП: :

1.Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна:

?Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно: за вказаними параметрами запиту у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні;

?Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: за вказаними параметрами запиту у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні;

?Відомості з державного реєстру іпотек: за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі іпотек відомості відсутні

19 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук О.М. направлено Запит №1329/17 до Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві, згідно якого просить терміново повідомити про наявність рухомого майна, що зареєстровано за боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами пошуку транспортних засобів, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником автомобіля ВАЗ 21113 1500, (2003), СІРИЙ № двиг. НОМЕР_4 №куз.НОМЕР_1 1201 - раніше зареєстрованих на території України - ТЗ придбаного в торгівельний організації, через біржу.

04 травня 2017 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук Олесею Миколаївною винесено постанову «Про розшук майна боржника», згідно якої постановлено, оголосити в розшук майно боржника: транспортний засіб ВАЗ 21113 1500, 2003 року випуску, сірого кольору № кузова НОМЕР_1 , ДНЗ: НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Згідно супровідного листа від 04 травня 207 року №1329/17 копію постанови про розшук майна боржника від 04.05.2017 року направлено боржнику ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т), ГУНП у м. Києві Управління інформаційної підтримки та координації 102 - до виконання.

Листом №4148/125/31/5/02-2017 від 24.05.2017 року Головне управління Національної поліції у місті Києві Управління інформаційної підтримки та координації «102» повідомило, що транспортний засіб поставлено на облік ІС «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» у розшук.

Згідно відповіді № від 02.04.2018 року Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - параметри запиту: Код типу боржника: фізична особа РНОКПП: НОМЕР_3 - результат обробки запиту: 2 - юридичну особу ліквідовано (припинено) / фізичну особу-підприємця припинено (АСВП №50864266).

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - параметри запиту: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , результат обробки запиту: 2-інформацію не знайдено.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії - параметри запиту: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , результат обробки запиту: 2-інформацію не знайдено.

24 травня 2018 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук Олесею Миколаївною, керуючись п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову «Про повернення виконавчого документа стягувачу».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного .

Згідно зі ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всієї території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Як визначено у ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 07.03.2018 року, чинній на момент ухвалення спірної постанови) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Аналізуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», можна дійти висновку, що стадія примусового виконання судового рішення є невід`ємною частиною відновлення прав особи із застосуванням судової процедури, відповідно до якої стягувач має сподіватись на фактичну реалізацію своїх прав згідно із юридично закріпленим змістом впродовж чітко регламентованого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 07.03.2018 року, чинній на момент ухвалення спірної постанови) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, п.7 боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Оспорюючи постанову, заявник вказав на недотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» зазначив, що державним виконавцем в супереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» вжито не всіх виконавчих дій з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа.

Однак, з такими висновками скаржника суд не може погодитися, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 07.03.2018 року, чинній на момент ухвалення спірної постанови) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів виконавчого провадження № 50864266, яке досліджене в судовому засіданні, вбачається, що державним виконавцем вживалися заходи щодо виявлення майна боржника. Зокрема, постановою державного виконавця від 04 жовтня 2016 року накладено арешт на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . На підстави вказаної постанови до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис номер запису про обтяження 20005076, що підтверджується копіями відповідних витягів про реєстрацію. Крім того, державним виконавцем в межах виконавчого провадження неодноразово здійснено запити до Пенсійного фонду України щодо визначення останнього місця роботи боржника чи одержання ним пенсійних виплат. Інформацію не знайдено. Направлено запити до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями. З відповідей на запит вбачається, що фізичну особу-підприємця припинено. Направлено запит до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника, інформація про доходи відсутня.

При цьому, державним виконавцем виявлено транспортний засіб, який належать боржнику на праві приватної власності, який постановою від 04 травня 2017 року (в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-468/16 від 14.03.2016 року) оголошено в розшук.

Тому, 24 травня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 07.03.2018 року, чинній на момент ухвалення спірної постанови), зв`язку з тим, що фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції від 07.03.2018 року, чинній на момент ухвалення спірної постанови) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, п.7 боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем оскаржувану постанову винесено в межах та з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Досліджені матеріали виконавчого провадження містять достатньо доказів вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання вказаного рішення суду, а тому вимога скаржника про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувача є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про відсутність в діях державного виконавця порушень вимог чинного законодавства, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 258-260, 263-268,447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1 , на дії державного старшого державного виконавця Деснянського районного відділу виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук Олесі Миколаївни - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: