Справа № 715/2399/18
Провадження № 2/715/80/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.,

секретар судового засідання Затолошна Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування договору купівлі продажу, скасування запису у Поземельній книзі, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «Українська залізниця», звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що приватне підприємство «Ріга» виготовило Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком «Чернівці Вадул-Сирет» в адміністративних межах Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. В результаті проведення інвентаризації було встановлено, що земельна ділянка від 307км+002м до 307км+005м, повністю, площею 0,0845 га накладається на смугу відведення залізниці. Земельна ділянка, яка накладається на смугу відведення залізниці, площею 0,0845 га зареєстрована в державному земельному кадастрі № НОМЕР_1 .

Посилається на те, що вказана земельна ділянка, рішенням Черепковецької сільської ради передана у приватну власність ОСОБА_1 Також зазначається, що як вбачається з державного акта ОСОБА_1 придбала спірну земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу ВРВ №609438, ВРВ №609439 зареєстрований за №2977 від 11.11.2010 року. Земельна ділянка, яка накладається на смугу відведення залізниці, площею 0,0845 га зареєстрована в державному земельному кадастрі № НОМЕР_1 , а тому просить визнати незаконним та скасувати рішення Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, в частині передання у власність земельної ділянки площею 0,0845 га за № НОМЕР_1 . Визнати недійсним Державний акт серії НОМЕР_2 , на право власності на земельну ділянку за кадастровим № НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у державному реєстрі прав. Визнати недійсним договір купівлі продажу ВРВ № 609438, ВРВ № 609439, зареєстрований за № 2977. Скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 , шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування та стягнути з відповідачів судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність, при цьому посилалася на те, що вона придбала земельну ділянку у ОСОБА_3 , на якій підставі остання набула право власності на земельну ділянку їй не відомо. Крім цього посилалася на те, що виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки 30,4126 га ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту в адміністративних межах смт. Глибока не відповідає вимогам ст. 198 ЗК України, оскільки відсутні погодження суміжних землекористувачів, у тому числі, Черепковецької сільської ради. Також вказувала на те, що технічна документація, надана позивачем на підтвердження своїх вимог є неналежним доказом по справі, оскільки, рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо інвентаризації земель не приймалося.

Представник позивача Моцюк В.В. в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву, в якій просить позов задовольнити в повному обсязі, справу розглянути без їх участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду відзив, у якому позов не визнала, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, клопотань до суду не направляла.

Представник Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області Тимофті А.В. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не з`явився, проте направив до суду пояснення та заяву, в яких просить суд справу розглядати без їх участі та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині скасування запису в Поземельній книзі, посилаючись на те, що скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі за рішенням суду не передбачено чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що на підставі рішення Черепковецької сільської ради XXXIV сесії V скликання від 14 жовтня 2010 року, сільська рада вирішила продати приватному підприємцю ОСОБА_2 земельну ділянку для обслуговування будівель та споруд магазину, бару, перукарні з масажним кабінетом та адмінприміщенням, загальною площею 0,0845 га (845 кв.м.), розташованої в АДРЕСА_1 .

11 листопада 2010 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,0845 га за № НОМЕР_1 , що знаходиться по АДРЕСА_1 . На даний час власником земельної ділянки є відповідачка ОСОБА_1 , що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 28.12.2010 року.

Крім того, судом встановлено, що згідно «Плана границ полосы отвода участка Вадул Сирет - Черновцы», який є належним доказом землекористування залізниці розробленого, погодженого в 1949 році (далі - План смуги відведення), ширина смуги відведення на ділянці з 307км+002м до 307км+005м перегону становить 60 м від осі колії. Земельна ділянка ОСОБА_1 , повністю входить у ширину смуги відведення залізниці і загальна площа перетину земельної ділянки ОСОБА_1 , в смузі відведення залізниці становить 0,0845 га.

На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, розташована головна колія (ВБК) Чернівці Держкордон інвентарний №020122036, рік побудови - 1944, яка є власністю і перебуває на балансі залізниці.

Окрім того, саме таку ширину смуги відведення у даному місці підтверджено Будівельними нормами і правилами, глава 39 - залізничні дороги колії 1520 мм. СНиП 11-39-76 та нормами відводу земель для залізниць СН 468-74, а смуга відведення залізниці, відображена у Плані смуги відведення.

Розміри земельної ділянки Залізниці, визначені Планом смуги відведення відповідають даним, що підтверджується витягом Відділу Держземагенства у Глибоцькому районі станом на 01.01.2016 року, відповідно до якої під об`єктами залізничного транспорту в межах Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області знаходиться площа 3,7 га. Залізницею, як землекористувачем сплачується земельний податок за дану земельну ділянку.

Гарантоване ст.14 Конституції України право власності на землю може набуватися і реалізовуватися громадянами виключно відповідно до закону.

Згідно ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Пунктом 4 Положення про землі, надані транспорту, затвердженого постановою Центрального виконавчого комітету СРСР № 58, Ради народних комісарів СРСР від 07 лютого 1933 року № 50, до земель, наданих транспорту відносилися землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об`єктами залізничної інфраструктури. Це положення набрало чинності та діяло на вказаних землях з 1939 року, на підставі Закону СРСР «Про включення Західної України у склад СРСР із возз`єднанням її із УРСР» від 01 листопада 1939 року, до набрання чинності Положення про землі надані транспорту, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року № 24, ст.1 якого встановлено, що землями транспорту визнаються землі, надані підприємствам, установам і організаціям транспорту для здійснення покладених на них спеціальних задач.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 положення п.6 діючої постанови Верховної Ради Української РСР від 08.12.1990 року «Про земельну реформу» №563-XII в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

З аналізу ст.68 ЗК України, ст.11 ЗУ «Про транспорт», ст.6 ЗУ «Про залізничний транспорт» вбачається, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об`єктів залізничного транспорту.

Частиною 1 ст.84 ЗК України визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

За змістом пункту «б» ч.4 зазначеної статті ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під державними залізницями, об`єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту.

Таким чином, аналіз зазначених норм свідчить, що наявність чи відсутність у залізниці документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності земель до залізничного транспорту, а план смуги відведення залізниці разом із технічною документацією, виготовленою в 2014 році ПП «Ріга», є належним доказом землекористування.

Враховуючи викладене, спірна земельна ділянка належить до земель державної власності, а саме до земель залізничного транспорту, які не можуть передаватися у приватну власність, тому сільська рада не мала законних повноважень щодо розпорядження землями такої категорії і яка не відносилась до земель комунальної власності.

Про те, нормами ч.1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений ч.2 цієї норми.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 ст. 19 Конституції України).

Суд вважає, що рішення Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про передачу у приватну власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки є незаконним як таке, що прийняте за відсутності волевиявлення власника - держави або уповноваженого від неї органу, а саме Залізниці. Тому це рішення не створює правових наслідків незалежно від того, чи воно скасоване судовим рішенням чи ні.

Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади означає, що держава як власник волю на відчуження цієї ділянки не виявляла. За обставинами справи вона вибула з володіння власника поза його волею - без прийняття ним відповідного рішення.

Таким чином, оскільки держава в особі Залізниці не розпорядилася земельною ділянкою у передбачений законом спосіб, Черепковецька сільська рада відчужила її без вираження на це волі власника.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що слід відмовити у задоволенні вимог про визнання неправомірним і скасування оскарженого рішення з вказаних підстав.

Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видавався на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій (діючий на час видачі акта пункт 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43).

Отже, підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку.

Аналогічно наведеним вище висновкам щодо вимоги про визнання неправомірним і скасування оскарженого рішення суд вважає, що визнання недійсним державного акта не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для її витребування з чужого незаконного володіння.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в пунктах 61, 87, 92, 93, 94, 112 постанови від 14 листопада 2018 року по справі 183/1617/16, що з урахуванням підпункту 7 пункту 1 розділі XIII «Перехідні положення» ЦПК України та ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні відповідних норм права.

Виходячи із того, що суд відмовляє позивачу у задоволенні вищевказаних вимог, не підлягають і до задоволення вимоги в частині скасування державної реєстрації на земельну ділянку та запису в Поземельній книзі.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, виходячи із того, що позивачем віндикаційного позову не пред`являлося, у задоволенні вимог слід відмовити, оскільки позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права користувача спірною земельною ділянкою.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.3, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 84, 88, 179, 212 ,213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування договору купівлі продажу, скасування запису у Поземельній книзі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: