Справа № 458/829/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м.Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді: Кріль Л.М.

за участю секретаря: Козловської С.М.

представника позивача ОСОБА_1 : адвоката Ковальчина М.Я.

та представників відповідача Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА": Гульки Н.О. та Шлапак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Турці Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" про встановлення факту укладення договору страхування майна та тварин, що належать громадянам та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Турківського районного суду Львівської області із позовною заявою до Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про встановлення факту укладення договору страхування майна та тварин, що належать громадянам та зобов`язання вчинити певні дії з вимогою постановити рішення, яким визнати датою укладення договору страхування майна серії 97-20 №4154586 - 09 березня 2018 року та датою початку його дії 18 березня 2018 року та зобов`язати Львівську обласну дирекцію ПАТ НАСК "ОРАНТА" розпочати процедуру оформлення страхового випадку та страхових виплат за договором страхування майна серії 97-20 №4154586, посилаючись на те, що 09 березня 2018 року страховий агент Турківського відділення ПАТ НАСК "ОРАНТА" ОСОБА_2 . для оформлення договору страхування житлового будинку, рухомого майна та господарських будівель і споруд одержала від нього через соціального працівника ОСОБА_3 одну тисячу гривень десятьма купюрами по сто гривень і того ж дня видала договір страхування майна серії 97-20 №4154586, вказавши в ньому дату укладення 20 березня 2018 року.

У відповідності до ст.983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п.4.3.2 вказаного договору, він починає діяти на десятий день після фактичного внесення страхового платежу.

Позивач не звернув увагу яке саме число було зазначено датою укладення договору, бо сам договір віддруковано надто дрібним нечитаємим шрифтом і він, як інвалід 2 групи з дитинства по зору, не міг цей договір прочитати.

Оскільки ОСОБА_2 одержала повністю у всій сумі страховий платіж 09 березня 2018 року, то цей договір почав діяти на десятий день, тобто 18 березня 2018 року.

Визнання факту укладення договору страхування 09 березня 2018 року та початку його дії 18 березня 2018 року має для позивача принципове значення, оскільки 18 березня 2018 року наступив страховий випадок, що відповідач на даний час не визнає.

04 червня 2019 року представник ПАТ НАСК "ОРАНТА" Гулька Н.О. подала до суду відзив на позовну заяву, який ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 05.06.2019 року прийнятий та в якому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 заперечила та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що вказаний договір страхування майна та тварин, що належить громадянам серії 97-20 №4154586 згідно написів здійснених на договорі укладено 20 березня 2018 року з зазначенням строку дії з 29 березня 2018 року по 28 березня 2019 року, а страховий випадок відбувся 18 березня 2018 року о 21 год. 36 хв. З акту про пожежу вбачається, що пожежу ліквідовано 18 березня 2018 року о 23 год. 10 хв., тобто до вступу в дію договору страхування майна та тварин, що належить громадянам серії 97-20 №4154586.

Представник відповідача просить звернути суд на пояснення позивача викладених у позовній заяві щодо тієї обставини, що кошти в сумі 1000,00 грн. ОСОБА_1 для оформлення договору страхування житлового будинку, рухомого майна та господарських будівель і споруд передав ОСОБА_2 через соціального працівника ОСОБА_3 і того ж дня було видано вказаний договір. З пояснення соціального працівника ОСОБА_3 , яке додано до відзиву на позовну заяву, вбачається, що підпис поставлений на договір страхування майна серії 97-20 №4154586 не позивачем, адже він в момент укладення договору не був присутній, що суперечить нормам чинного законодавства.

Представник відповідача у відзиві зазначає, що на момент настання страхового випадку 18 березня 2018 року на об`єкт страхування діяв договір страхування майна та тварин, що належать громадянам серії 97-20 №3749923 від 18 березня 2017 року з терміном дії з 27 березня 2017 року по 26 березня 2018 року. Позивач в позовній заяві також не вказує про те, що 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав до страхової компанії ПАТ HACK "ОРАНТА" заяву про страхове відшкодування з зазначенням власне договору страхування майна та тварин, що належать громадянам серії 97-20 №3749923 від 18 березня 2017 року. Після розгляду заяви про страхове відшкодування позивачу було надіслано лист у якому було зазначено перелік документів, які необхідно одержати страховику для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Справу було тимчасово призупинено, оскільки позивачем не було надано документ, що підтверджує майновий інтерес на житловий будинок та господарську будівлю, місцезнаходження яких за адресою: АДРЕСА_1 і які належать ОСОБА_4 , а саме: свідоцтво про право на спадщину на застраховане майно, оскільки в договір страхування майна та тварин, що належать громадянам серії 97-20 №3749923 від 18 березня 2017 року саме страхувальник ОСОБА_4 вказана вигодонабувачем, тобто власником застрахованої будівлі. 22 травня 2019 року позивач надав у Львівську обласну дирекцію ПАТ HACK "ОРАНТА" рішення Турківського районного суду Львівської області від 01 квітня 2019 року у цивільній справі №458/1299/18 про визнання ОСОБА_1 власником житлового будинку в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 03 червня 2019 року Львівська обласна дирекція ПАТ HACK "ОРАНТА" листом повідомила, що за заявленою ОСОБА_1 подією, оскільки позивач став вигодонабувачем, ПАТ HACK "ОРАНТА" 27 травня 2019 року було перераховано ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 13800,00 грн. згідно умов договору страхування майна та тварин, що належать громадянам №3749923 від 18 березня 2017 року.

На інших умовах відсутні правові підстави здійснювати виплату страхового відшкодування щодо страхового випадку, який мав місце 18 березня 2018 року.

Зважаючи на викладене, оскільки страхова компанія права позивача не порушувала, адже ПАТ HACK "ОРАНТА" 27 травня 2019 року провела виплату страхового відшкодування за заявленою ОСОБА_1 подією по договору страхування майна та тварин, що належать громадянам серії 97-20 №3749923 від 18 березня 2017 року, а завданнями цивільного судочинства є захист порушеного, оспорюваного чи невизнаного права. Таким чином, HACK "ОРАНТА" не порушувала прав позивача по договору страхування майна та тварин, що належать громадянам серії 97-20 №3749923 від 18 березня 2017 року.

Договір страхування майна та тварин, що належить громадянам серії97-201 №4154586 від 20 березня 2018 року набрав чинності після страхового випадку.

Представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Ковальчин М.Я. подав зміни та доповнення до позовної заяви про встановлення факту укладення договору страхування майна та тварин, що належать громадянам, та зобов`язання вчиняти певні дії, в яких зазначив, що 09 березня 2018 року страховий агент Турківського відділення ПАТ НАСК "Оранта"ОСОБА_2 для оформлення договору страхування житлового будинку, рухомого майна та господарських будівель і споруд одержала від позивача ОСОБА_1 через соціального працівника ОСОБА_3 одну тисячу гривень десятьма купюрами по сто гривень і того ж дня видала договір страхування майна серії 97-20 №4154586, вказавши в ньому дату укладення 20 березня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 не звернув увагу яке саме число було зазначено датою укладення договору, бо сам договір віддруковано надто дрібним нечитаємим шрифтом і він, як інвалід 2 групи з дитинства по зору, не міг цей договір прочитати.

Оскільки ОСОБА_2 одержала повністю у всій сумі страховий платіж 09 березня 2018 року, то цей договір почав для позивача діяти в цей же день, тобто з 09 березня 2018 року. Про це було обумовлено позивачем та ОСОБА_2 09 березня 2018 року в телефонній розмові о 10 год. 30 хв. під час якої вона запевнила позивача, що договір страхування вступає в силу саме від сьогоднішнього дня, тобто з 09 березня 2018 року.

Визнання факту укладення договору страхування 09 березня 2018 року та початку його дії саме з 09 березня 2018 року має для позивача принципове значення, оскільки 18 березня 2018 року наступив страховий випадок, який відповідач визнав у відзиві на позовну заяву.

Соціальний працівник ОСОБА_3 суду пояснила, що і в її розумінні договір страхування житлового будинку, рухомого майна та господарських будівель і споруд серії 97-20 №4154586 почав діяти в момент повної сплати за цим договором страхового платежу в сумі 1000 гривень, тобто з 09 березня 2018 року.

Оскільки така істотна умова як строк договору була досягнута між позивачем та ОСОБА_2 в телефонній розмові про початок дії договору страхування саме з 09 березня 2018 року, то він для сторін почав діяти саме з 09 березня 2018 року.

Дії відповідача щодо невизнання початком строку дії договору з 09 березня 2018 року змусили позивача звертатися до суду за захистом свого порушеного права як споживача послуг страхувальника.

Позивач просить ухвалити рішення яким визнати датою укладення договору страхування майна серії 97-20 №4154586 - 09 березня 2018 року та датою початку його дії - 09 березня 2018 року, зобов`язати Львівську обласну дирекцію ПАТ НАСК "ОРАНТА" розпочати процедуру оформлення страхового випадку та страхових виплат за договором страхування майна серії 97-20 №4154586 та стягнути з відповідача судові витрати за надання правничої допомоги відповідно до доданого розрахунку та платіжного документу, а саме: в сумі 7500, грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ковальчин М.Я. підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідача Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" Гулька Н.О. та Шлапак Н.В. заперечили позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , посилаючись на те, що договір страхування майна та тварин, що належить громадянам серії97-201 №4154586, згідно написів здійснених на договорі, укладено 20 березня 2018 року з зазначенням строку дії з 29 березня 2018 року по 28 березня 2019 року, а страховий випадок відбувся 18 березня 2018 року о 21 год. 36 хв. З акту про пожежу вбачається, що пожежу ліквідовано 18 березня 2018 року о 23 год. 10 хв., тобто до вступу в дію договору страхування майна та тварин, що належить громадянам серії97-201 №4154586, тобто дія цього договору не поширюється на зазначений страховий випадок (пожежу), на який посилається позивач та його представник.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка на час виникнення спірних відносин працювала та працює соціальним працівником Турківського районного центру зайнятості дала показання про те, що 09 березня 2018 року о 10 год. 30 хв. до неї прийшла страховий агент Турківського районного відділення Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" ОСОБА_2 , яка після телефонної розмови з позивачем ОСОБА_1 видала їй, ОСОБА_3 , на руки договір страхування майна та тварин, що належить громадянам серії 97-20 №4154586, за що остання дала ОСОБА_2 кошти в сумі 1000,00 грн., які їй грошовим переказом надіслав позивач ОСОБА_1 , для сплати страхового внеску. Вказаний договір ОСОБА_3 не читала, однак з дозволу та прохання позивача власноручно підписала та його отримала. На своїх показаннях свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні настоювала.

У судовому засіданні ОСОБА_6 , яка на час виникнення спірних відносин працювала та працює начальником Турківського районного відділення Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" у своїх показаннях зазначила, що 22 березня 2018 року до неї у відділення прийшла страховий агент Турківського районного відділення Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" ОСОБА_2 , яка запитала, що робити, адже вона видала страховий договір на житловий будинок, який згорів внаслідок пожежі, на що ОСОБА_6 сказала, що вказаний страховий договір не прийме, оскільки житловий будинок згорів та наказала їй порозмовляти з позивачем ОСОБА_1 , щоб той повернув оригінал вказаного договору страхування, а вона, ОСОБА_6 , його знищить. У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 не змогла пояснити, чому у зазначеному страховому договорі зазначена дата укладення 20 березня 2018 року, після виникнення страхового випадку та пояснила, що вказаний договір страхування вважається офіційно зіпсованим, оскільки страховий платіж у сумі 1000,00 грн. не надходив на рахунок Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" та відсутній сам об`єкт страхування, який знищений внаслідок пожежі. Також зазначила, що стала свідком того як страховий агент ОСОБА_2 намагалася у магазині повернути позивачу ОСОБА_1 кошти в сумі 1000,00 грн., які той не прийняв. На своїх показаннях наполягала.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка на час виникнення спірних відносин працювала страховим агентом Турківського районного відділення Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" дала показання, в яких заперечила факт видачі договору страхування майна та тварин, що належить громадянам, серії97-201 №4154586 - 09 березня 2018 року як і факт отримання від ОСОБА_3 коштів в сумі 1000,00 грн. в якості страхового платежу від імені позивача ОСОБА_1 , а зазначила, що 09 березня 2018 року, оскільки це була п`ятниця, не видавала на руки ОСОБА_3 вказаний страховий договір та не отримувала від неї страховий платіж в сумі 1000,00 грн., а ці дії могли бути вчинені у понеділок або середу після вказаної п`ятниці, тобто після 09 березня 2018 року. Зазначення дати видачі вказаного договору - 20 березня 2018 року, пояснила тим, що це було обумовлено під час телефонної розмови з позивачем ОСОБА_1 , який її про це попросив. Підтвердила, що у договорі страхування майна та тварин, що належить громадянам, серії97-201 №4154586 від 20 березня 2018 року дійсно міститься її підпис. Також зазначила, що по вказаному страховому майну, на час укладення вказаного договору, діяв ще один договір страхування майна та тварин, що належить громадянам, серії97-20 №37499232 , укладений із сестрою позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка померла. Строк цього договору діяв до 26 березня 2019 року. Вважає, що договором страхування майна та тварин, що належить громадянам серії97-201 №4154586 від 20 березня 2018 року відновила договір страхування майна та тварин, що належить громадянам серії97-201 №3749923. Пізніше у судовому засіданні підтвердила, що своєму керівництву давала пояснення, яке міститься у Львівській обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА", в якому вказала, що отримала від ОСОБА_3 кошти 10 березня 2019 року.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка працює начальником поштового відділення с.Комарники дала показання, в яких зазначила, що ОСОБА_2 неодноразово відправляла грошові перекази в сумі 1000,00 грн. ОСОБА_1 , але той кожний раз відмовлявся від їх отримання та вони поверталися ОСОБА_2 Про обставини справи їй нічого не відомо.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Ковальчина М.Я., заперечення представників відповідача Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" Гульки Н.О. та ОСОБА_8 , показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши представлені до суду докази, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" про встановлення факту укладення договору страхування майна та тварин, що належать громадянам та зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню повністю та при цьому виходить з наступних підстав.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В той же час, за змістом положень ст.15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо дати укладення та дати з якої діє договір страхування майна та тварин, що належить громадянам серії 97-20 №4154586, датою укладення якого зазначено 20 березня 2018 року та права позивача ОСОБА_1 , який виник на підставі цього договору, на отримання страхової виплати.

Віднесення пожежі, яка підтверджена актом про пожежу від 18 березня 2018 року до страхового випадку, передбаченого договором страхування майна та тварин, що належить громадянам серії 97-20 №4154586, сторонами не оспорювалося, як і не оспорювалося сторонами питання визнання вказаного договору страхування нікчемним або не дійсним. Представниками відповідача у відзиві на позовну заяву та у судових засіданнях наголошувалося на тому, що страховий випадок виник до моменту укладення страхового договору, тобто до 20 березня 2018 року, а тому страхові виплати позивачу ОСОБА_1 не підлягають.

З показань у судовому засіданні соціального працівника ОСОБА_3 випливає, що 09 березня 2018 року страховий агент ОСОБА_2 видала ОСОБА_3 договір страхування майна та тварин, що належить громадянам серії97-201 №4154586 в якому остання проставила підпис за ОСОБА_1 та внесла за нього страховий платіж в сумі 1000,00 грн., який страховий агент ОСОБА_2 прийняла.

В той же час свідок ОСОБА_2 категорично заперечила факт видачі страхового договору та отримання страхового внеску від ОСОБА_3 09 березня 2018 року, а зазначила, що вказані обставини могли відбутися не 09 березня 2018 року, п`ятницю, а в понеділок після вказаної п`ятниці, тобто 12 березня 2018 року або в середу, 14 березня 2018 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, опираючись на пояснення позивача та показання свідків, в тому числі свідка ОСОБА_2 , що видача страхового договору та внесення страхового платежу відбулося до 20 березня 2018 року. В той же час, що визнається як представниками відповідача так і свідком ОСОБА_2 , у поясненні останньої керівництву Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "Оранта", вказано, що вказані події відбулися саме 10 березня 2018 року, що викликає у суду сумніви у достовірності показань свідка ОСОБА_2 , адже укладення договору 10 березня 2018 року та сплати в той же день страхового платежу породжує право у страховика відмовити у виплаті страхувальнику страхової компенсації, адже в такому випадку договір набирає чинності 19 березня 2018 року, тобто після виникнення страхового випадку та страховий випадок в такому випадку не підлягатиме відшкодуванню позивачу ОСОБА_1

Твердження свідків ОСОБА_2 , що договором страхування майна та тварин, що належить громадянам, серії97-201 №4154586 від 20 березня 2018 року вона відновила договір страхування майна та тварин, що належить громадянам, серії97-201 №3749923 суд не бере до уваги, оскільки договори укладені між різними сторонами та новий договір страхування, з показань свідка ОСОБА_2 відрізняється за змістом від попереднього, оскільки в останньому зазначена інша сума страхування майна та страхових виплат у разі його знищення чи пошкодження та на час укладення нового страхового договору тривала дія ще попереднього страхового договору, укладеного з ОСОБА_4 .

Тобто, суд приходить до висновку, що договір страхування майна та тварин, що належить громадянам, серії97-201 №4154586 є цілком самостійним, окремим договором, який породжує нові права та обов`язки сторін.

Враховуючи те, що страховий агент Турківського відділення Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "Оранта" ОСОБА_2 прийняла в повному обсязі пропозицію позивача ОСОБА_1 щодо укладення договору страхування майна та тварин, що належить громадянам серії97-201 №41545 через третю сторону - соціального працівника ОСОБА_3 , не відмовила у її прийняті та її відповідно визнала, то суд приходить до висновку, що має місце виконання зобов`язання позивача ОСОБА_1 , як страхувальника, перед страховиком, у повному обсязі, на підставі чого й було видано вказаний договір страхування та має місце невиконання зобов`язань страховика перед страхувальником щодо відмови у виплаті страхового відшкодування.

Не довіряти поясненням позивача ОСОБА_1 , показанням свідка ОСОБА_3 та представленим позивачем в суді доказам в суду підстав немає.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п.4.3.2. договору страхування майна серії 97-20 №4154586, в якому дата укладення договору є 20 березня 2018 року, договір починає діяти на десятий день після фактичного внесення страхового платежу.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" про встановлення факту укладення договору страхування майна та тварин, що належать громадянам та зобов`язання вчинити певні дії, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішує розподіл судових витрат між сторонами, а тому з відповідача Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 7500,00 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати датою укладення договору страхування майна серії 97-20 №4154586 - 09 березня 2018 року та датою початку його дії - 09 березня 2018 року.

Зобов`язати Львівську обласну дирекцію ПАТ НАСК "ОРАНТА" розпочати процедуру оформлення страхового випадку та страхових виплат за договором страхування майна серії 97-20 №4154586.

Стягнути з Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" (, місцезнаходження: 79005, Львівська область, м.Львів, вул.Ш.Руставелі, будинок 8 А, квартира 1) на користь позивача ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 7500,00 грн.

Стягнути з Львівської обласної дирекції ПАТ НАСК "ОРАНТА" (, місцезнаходження: 79005, Львівська область, м.Львів, вул.Ш.Руставелі, будинок 8 А, квартира 1) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 19 липня 2019 року.

Головуючий: