Дата документу 07.06.2019
ЄУ № 420/943/19
Провадження №2-о/420/229/19
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

07 червня 2019 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Пронька В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Хімічне казенне об`єднання імені Г.І. Петровського,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з заявою, в якій просить встановити факт припинення трудових відносин між нею та Хімічним казенним об`єднанням імені Г ОСОБА_2 І.Петровського з 21 березня 2019 року за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України та підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Статтею 318 ЦПК України визначено зміст заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У відповідності до вимог п. п. 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно ч. 4 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи.

Отже, вищевказаним законом чітко встановлений порядок припинення трудових відносин для внутрішньо переміщених осіб, коли вони не звільнилися з роботи та не можуть продовжувати роботу за попереднім місцем проживання, в тому числі у разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.

Разом з тим, обґрунтовуючи свої вимоги, заявник не надає доказів про вжиття заходів досудового врегулювання спору в порядку, передбаченому Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», зокрема, не вказує причин неможливості подання до центру зайнятості за місцем проживання (тимчасового переміщення) нотаріально посвідченої письмової заяви про припинення працівником трудових відносин з Хімічним казенним об`єднанням імені Г.І.Петровського, не надає доказів відмови центру зайнятості в реєстрації її як безробітної.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч. 4 ст. 175 ЦПК України).

При зверненні до суду з даною заявою, заявник вказує, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Аналізуючи положення п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слід дійти висновку, що законодавцем передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідність у встановленні якого виникла внаслідок: 1) вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій, 2) загибелі, 3) поранення, 4) перебування в полоні, 5) незаконного позбавлення волі або викрадення, 6) порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

В свою чергу, вище перелічені обставини, виникли внаслідок: 1) збройної агресії, 2) збройного конфлікту, 3) тимчасової окупації території України, 4) надзвичайної ситуації природного чи техногенного характеру.

Отже законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт тощо), яка потягла дію - наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджений судом як факт, що має юридичне значення.

Сам по собі факт проживання заявника на тимчасово окупованій території України не звільняє її від сплати судового збору на підставі п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за звернення до суду із будь-яким фактом, що має юридичне значення, навіть, якщо він і пов`язаний із обставинами, що відбулися на непідконтрольній владі України території.

При подачі заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в даному випадку факту припинення трудових відносин, навіть, якщо він і пов`язаний із обставинами, що відбулися на непідконтрольній владі України території, сам факт проживання особи на тимчасово окупованій території, - не є підставою для звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки вказаною нормою передбачено також наявність вищенаведених обставин, які відсутні у поданій суду заяві та доданих до неї документах.

Відповідно до п. п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01 січня 2019 року у розмірі 1921,00 грн., то за подання до суду даної заяви розмір судового збору становить 384,20 грн.

Крім того, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявник та заінтересовані особи, тому заявнику слід вірно визначити процесуальний статус учасників справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку із наведеними недоліками, а також враховуючи, що підстави для звільнення заявника від сплати судового збору, передбачені п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні, дану заяву слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні заяви до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що заявник не позбавлена права на звернення до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, або відстрочення сплати судового збору, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 294, 317-318 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Хімічне казенне об`єднання імені Г.І. Петровського, залишити без руху, про що сповістити заявника, надавши їй строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що якщо недоліки заяви не будуть усунені у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Копію ухвали надіслати представнику заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/sud1219/.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: В. В. Пронька