Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 204/7187/13-ц

провадження № 61-8053св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Дубіжанської Т. О. від 23 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у складі суддів: Каратаєвої Л. О., Григорченка Е. І., Ткаченко І. Ю., від 13 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (далі - Цивільний процесуальний кодекс України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 22 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 59 000 доларів США, з виплатою процентної ставки 12,49 % на рік, строком до 20 квітня 2025 року. На забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором 22 травня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань солідарно.

Кредитні зобов`язання позичальник належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 24 липня 2013 року заборгованість позичальника перед банком становить 94 528,66 доларів США, що еквівалентно 775 567,58 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 57 067,85 доларів США, що еквівалентно 456 143,33 грн, заборгованості за процентами у розмірі 27 273,77 доларів США, що еквівалентно 217 999,24 грн, пені у розмірі 4 287,04 доларів США, що еквівалентно 34 266,31 грн, штрафу в розмірі 5 900 доларів США, що еквівалентно 47 158,70 грн.

Посилаючись на зазначене, а також на те, що відповідачі не виконали вимог щодо дострокового погашення кредитної заборгованості, позивач просив суд стягнути указану суму кредитної заборгованості солідарно з відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 456 143, 33 грн, заборгованість за процентами у розмірі 217 999, 24 грн, пеню в розмірі 34 266, 31 грн, штрафи у розмірі 47 158, 70 грн та судові витрати в розмірі 3 441 грн, а всього 759 008, 58 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 24 липня 2013 року утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню із позичальника та поручителя солідарно.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року відмовлено.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 штрафу в розмірі 5 900 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 47 158,70 грн скасовано. У задоволенні позовних вимог у цій частині відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення солідарно з позичальника та поручителя суми штрафу мотивована тим, що штраф і пеня є одним із видів цивільно-правової відповідальності та їх одночасне застосування за одне і теж саме правопорушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Рішення суду апеляційної інстанції в іншій частині вимог позову мотивовано тим, що позичальник допустив порушення виконання своїх кредитних зобов`язань і банк скористався передбаченим законом правом дострокового стягнення заборгованості із боржника та поручителя солідарно, у зв`язку із чим висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційної інстанцій в частині задоволених вимог банку і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що розглядаючи справу в частині вимог банку до поручителя, суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, дійшли помилкових висновків про задоволення позову, необ`єктивно і упереджено вирішивши спір. Указано, що суди не з`ясували належним чином, коли банк змінив строк виконання основного зобов`язання, скориставшись правом дострокового стягнення кредитної заборгованості в повному обсязі. 14 лютого 2012 року банк направив на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досудову вимогу, за змістом якої кредитор вимагав від останніх, у зв`язку із порушенням боржником кредитних зобов`язань, в рахунок погашення заборгованості і не пізніше 01 березня 2012 року достроково сплатити указану суму заборгованості, яка станом на 14 лютого 2012 року становить 74 528,65 доларів США. У зв`язку із зазначеним, позивач пропустив визначений статтею 559 ЦК України шестимісячний строк для пред`явлення вимог до поручителя. Боржник з 25 листопада 2008 року не здійснювала погашення кредитної заборгованості, що, на думку скаржника, залишено судами без уваги. Крім того, судами попередніх інстанцій не перевірені усі складові кредитної заборгованості, яка стягнута з відповідачів.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 22 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 59 000 доларів США, з виплатою процентної ставки 12,49 % на рік.

Строк виконання кредитного договору визначено сторонами до 20 квітня 2025 року.

22 травня 2007 року на забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань солідарно.

ОСОБА_1 неналежно виконувала зобов`язання за кредитним договором.

Станом на 24 липня 2013 року нарахована банком заборгованість за кредитним договором становить 94 528,66 доларів США, що еквівалентно 775 567,58 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 57 067,85 доларів США, що еквівалентно 456 143,33 грн, заборгованості за процентами у розмірі 27 273,77 доларів США, що еквівалентно 217 999,24 грн, пені у розмірі 4 287,04 доларів США, що еквівалентно 34 266,31 грн, штрафу в розмірі 5 900 доларів США, що еквівалентно 47 158,70 грн.

Матеріали справи, які досліджені судами попередніх інстанцій містять досудові вимоги ПАТ КБ «Надра», направлені 29 серпня 2013 року окремо ОСОБА_1 (боржник) та ОСОБА_2 (поручитель), за змістом яких банк, посилаючись на неналежне виконання боржником її кредитних зобов`язань вимагає дострокового погашення кредитної заборгованості, визначеної станом на 24 липня 2013 року у сумі 94 528,66 доларів США, що еквівалентно 775 567,58 грн.

Крім того, 14 лютого 2012 року банк направив на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 досудову вимогу, за змістом якої кредитор вимагав від останніх, у зв`язку із порушенням боржником кредитних зобов`язань, в рахунок погашення заборгованості і не пізніше 01 березня 2012 року достроково сплатити заборгованість за кредитом, яка станом на 14 лютого 2012 року становить 74 528,65 доларів США, що еквівалентно 596 229, 20 грн.

Із позовом до суду у даній справі позивач звернувся 26 вересня 2013 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 530, 612, 525 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З огляду на викладені приписи, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14 вказав на те, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов`язання поруки. Право кредитора й обов`язок поручителя після спливу строку поруки припиняються. А тому кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації його права, зокрема і застосування примусових заходів захисту в судовому порядку. Навіть якщо в межах строку поруки була пред`явлена претензія, і поручитель не виконав вказані у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку поруки, оскільки із його закінченням відповідне право припинилося.

Відповідно до пункту 5.3 договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору.

Проте ця умова договорів поруки не встановлює у розумінні статті 251 ЦК України строк, зі спливом якого порука припиняється.

У спірному кредитному договорі визначений строк виконання основного зобов`язання.

Направивши 14 лютого 2012 року на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимогу про повне дострокове погашення кредитної заборгованості, банк змінив строк виконання кредитного зобов`язання з 20 квітня 2025 року на 01 березня 2012 року.

З огляду на указане підлягає застосовуванню припис частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки у разі, якщо у договорі не встановлений строк її дії і якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Після спливу строку виконання основного зобов`язання у позивача виникло право протягом наступних шести місяців пред`явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов`язання боржника. І після спливу цих шести місяців порука припинилася.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 545/1014/15-ц (касаційне провадження № 14-54цс18).

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У даній справі, в частині, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, розглядаючи вимоги банку до поручителя, не надали оцінки усім встановленим обставинам, залишили без уваги обставини зміни кредитором строку виконання кредитного зобов`язання, від якого має відраховуватись визначений законом шестимісячний строк для пред`явлення вимог до поручителя, у зв`язку із чим належним чином не оцінили доводи учасників справи щодо існування поруки за спірним договором станом на момент пред`явлення позову, зокрема до поручителя.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

До повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, що позбавляє Велику Палату Верховного Суду процесуальної можливості ухвалити нове рішення у справі.

За таких обставин, ухвалене в справі оскаржуване рішення апеляційного суду в частині вимог банку до поручителя підлягає скасуванню, з підстав, передбачених статтею 411 ЦПК України, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 409, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик