РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/1683/19

Провадження № 2/414/416/2019

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши в судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Макеївка», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В :

До Кремінського районного суду Луганської області з позовом звернулася ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Макеївка», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, мотивуючи його тим, що 31 жовтня 1992 року комісією колгоспу ім. Шевченко у складі уповноважених колгоспників було прийнято рішення здійснити купівлю житлового будинку з належними господарським спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується закупочним актом, та передати у постійне користування з подальшим набуттям права власності члену колгоспу ОСОБА_2 шляхом щомісячного утримання заборгованості за будинок в рахунок заробітної плати (пайових внесків). В подальшому колгосп ім. Шевченка було перейменовано в СВК «Макеївка», а рішенням зборів членів СВК «Макеївка» від 05 січня 2005 року обрано голову ліквідаційної комісії Волкова С.М. та прийнято рішення про припинення діяльності СВК «Макеївка». Згідно із відомостей наявних в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань СВК «Макеївка» перебуває в стані припинення з 21 вересня 2007 року. Згідно даних технічного паспорту житловий будинок площею 44,4 кв.м складається з веранди, коридору, кухні, кладової, трьох кімнат; 1-ї господарської споруди та літньої дерев`яної кухні. Тобто, станом на 15 квітня 1991 року, право власності на майно колгоспного двору, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 набув право власності, як голова колгоспного двору, з яким мешкали його дружина та діти. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Він міг складатися і з однієї особи. Головою колгоспного двору був його засновник, як правило глава сім`ї, члени - всі особи, котрі спільно проживали, вели господарство і перебували у сімейно-родинному зв`язку (подружжя, їхні батьки, діти, дід, баба, онуки та ін.), особи котрі тимчасово були відсутніми, перебували на дійсній військовій службі, виїхали на навчання чи займали виборчу посаду. Громадяни - члени родини колгоспника, які не були членами колгоспу, вчителі та інші, а також громадяни, які не перебували в родинних зв`язках, але спільно вели підсобне господарство колгоспного двору, також користувалися правами колгоспного двору. Повну сплату пайового внеску позивач здійснив ще у 1993 році, але не оформив документи належним чином так як кооператив, в якому він придбав будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, знаходиться в стані припинення, і є тільки балансоутримувач, а надати необхідні для реєстрації документи позивач не має можливості.

З огляду на вказане, просить визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 право власності за законом на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримали.

Відповідач в судове засідання представника не надіслав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Треті особи в судовому засіданні присутні не були, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позовних вимог не мали.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, 31 жовтня 1992 року запропоновано правлінню колгоспа придбати домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 06).

Внаслідок реорганізаційної та ліквідаційної процедури колгосп імені Шевченко перейменований на КСП Шевченко , а згодом на СПК «Макеївка» (а.с. 07).

Як вбачається з довідок ОСОБА_2 мешкає за адресою АДРЕСА_1 та виплатив всі необхідні пайові внески за будинок (а.с. 24-25), проте дотепер не оформив право власності.

Згідно довідки від 12.06.2019 року, ОСОБА_2 з 1991 року по теперішній час є головою домогосподарства за вказаною вище адресою, разом з ним мешкають члени родини - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 49).

Правовстановлюючі документи на зазначене домоволодіння відсутні, що підтверджує довідка від 18.04.2019 року (а.с. 47).

Вартість домоволодіння за вказаною вище адресою, станом на 06 травня 2019 року, складає 26720,00 грн., що підтверджується ціновою довідкою (а.с. 48-49).

Треті особи, - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як члени колгоспного двору, які мали право претендувати на частку в спільному майні, відмовилися від своїх часток на користь позивача, з позовом до суду не звернулися, що свідчить з їх особистих розписок на адресу суду (ас56).

При ухваленні рішення суд вважає за необхідне застосувати норми права, що були чинні на момент виникнення зазначених правовідносин, а саме ЦК УРСР та ЗУ "Про власність".

Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції від 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли, відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-12, набрав чинності Закон України «Про власність».

Чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспний двір». З прийняттям Закону України «Про власність» від 07.02.1991, який втратив чинність 20.06.2007 року, колгоспний двір припинив своє існування. З Цивільного Кодексу України вилучено статті, що встановлювали його статус (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16 грудня 1993 року № 3718-XII, який набрав чинності з 18 січня 1994 року).

Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Він міг складатися і з однієї особи. Головою колгоспного двору був його засновник, як правило глава сім`ї, члени - всі особи, котрі спільно проживали, вели господарство і перебували у сімейно-родинному зв`язку (подружжя, їхні батьки, діти, дід, баба, онуки та ін.), особи котрі тимчасово були відсутніми, перебували на дійсній військовій службі, виїхали на навчання чи займали виборчу посаду. Громадяни - члени родини колгоспника, які не були членами колгоспу, вчителі та інші, а також громадяни, які не перебували в родинних зв`язках, але спільно вели підсобне господарство колгоспного двору, також користувалися правами колгоспного двору.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору.

За приписами ст. 120, ст. 121, ст. 123 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. При цьому розмір часток учасників у праві спільної сумісної власності залежить від участі кожного із членів у його створенні.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 повністю сплатив внески за нерухомість до колгоспу, на даний час мешкає разом з сім`єю за вказаною адресою, виконує капітальні та поточні ремонтні роботи. Треті особи, як члени колгоспного двору, не реалізували своє право на частку в колгоспному дворі та не заперечують, щоб власність на вказану нерухомість в повному обсязі була визнана за позивачем, - ОСОБА_2 . За таких обставин, суд дійшов висновку, що останній набув право власності на цілий житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , як голова колгоспного двору, а тому позов про визнання права власності підлягає повному задоволенню.

Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 120,121,123 ЦК Української РСР, ст17 Закону України "Про власність", ст.ст. 10, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Макеївка», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 право власності за законом на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлений 16.07.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М.Акулов