КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7659/2019
справа №363/1754/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_5, на рішення Вишгородського районного суду Київської області, ухвалене під головуванням судді Баличевої М.Б. 12 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області 50000 грн. моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовує тим, що він брав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій, згідно із Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право першочергового відведення земельних ділянок.

Клопотанням від 09 грудня 2016 року його представник ОСОБА_3 звернувся до Голови Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області Стукача М.П. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з необхідними додатками, серед яких графічні матеріали земельної ділянки.

Попередньо, перед цим зверненням, була вивчена інформація про наявність вільних земельних ділянок.

Листом від 12 січня 2017 року №7/02-31 за підписом сільського Голови Стукач М.П. повідомлено, що на земельну ділянку, зазначену в графічних матеріалах, сільською радою вже наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо її відведення у власність, а тому задоволення клопотання не можливе.

Таке одноосібне рішення вважає незаконним, оскільки питання не виносилось на розгляд сесії ради, у зв`язку із чим звернувся до суду та 18 грудня 2017 року Вишгородським районним судом Київської області у справі №363/454/17 прийнято рішення, яким зобов`язано Новосілківську сільську раду Вишгородського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовним розміром 0,1200 га.

Посилаючись на викладені обставини та з урахуванням того, що ОСОБА_1 проявив рішучість під час початку збройної агресії Російської Федерації проти України, сумлінно виконав свій військовий обов`язок, у зв`язку із чим мав справедливе право очікувати на повагу до нього з боку органів місцевого самоврядування, дотримання ними положень законодавства у порушеному питанні щодо земельної ділянки, проте сподівання не справдились, у зв`язку із чим зазнав моральної шкоди.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на підстави позову, вказує, що суд не врахував обставин справи, незаконного рішення сільського Голови Стукач М.П. , яким його позбавлено права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Посилається на безпідставність вказівки у рішенні про погіршення стану здоров`я у зв`язку із протиправними діями відповідача, оскільки такі підстави позову не зазначались.

Вказує, що 13 березня 2018 року отримав лист Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області від 28 лютого 2018 року №52/02-31, згідно із яким на черговій сесії ради 20 лютого 2018 року розглянуто клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте депутати не підтримали питання та не надали земельну ділянку, яку він бажав отримати.

Тобто, вирішення питання, для якого був встановлений установлений порядок розгляду, через неправомірні дії Голови сільради тривав невиправдано тривалий час, рік та 2 місяці, та для цього позивач вимушений був звертатися до суду. У зв`язку із цим зазначає, що факт спричинення йому моральної шкоди є очевидним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями та шкодою, про яку заявляє позивач, при цьому докази її спричинення відсутні. Вказує, що у справі №363/454/17 позивач не заявляв вимог про відшкодування моральної шкоди. Окрім того, зазначає, що на час подання цього позову позивач отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, що мало покращити його моральний стан.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 09 грудня 2016 року ОСОБА_1 направив до Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована в межах с.Новосілки на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Листом від 12 січня 2017 року №7/02-31 голова Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області Стукач М.П. повідомив ОСОБА_1 про те, що Новосілківська сільська рада Вишгородського району Київської області розглянула заяву позивача від 09 грудня 2016 року стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтованою площею 0,12 га та проінформовано про те, що на зазначену земельну ділянку, зазначену на графічних матеріалах, сільською радою вже надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому задовольнити прохання немає можливості.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 грудня 2017 року у справі №363/454/17 зобов`язано Новосілківську сільську раду Вишгородського району Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовним розміром 0,1200 га.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що належних доказів дійсного спричинення відповідачем моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між погіршенням стану здоров`я та захворюванням позивача і несвоєчасністю відповіді матеріали справи не містять. Позивач не довів факт спричинення йому моральної шкоди, а наявність судового рішення про зобов`язання вчинити дії з боку сільської ради, які полягають у розгляді заяви ОСОБА_1 про надання земельної ділянки у власність, свідчить про процесуальне порушення розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак не встановлює безумовну доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. Позивачем не надано доказів, які свідчать про завдання йому моральної шкоди у розмірі 50000 грн. саме з вини посадових осіб сільської ради, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між вказаною шкодою і протиправним діяннями вказаних осіб.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 та п.9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (не договірне зобов`язання).

Спричинення моральної шкоди є оціночним поняттям, критерії якого побудовані на загальноприйнятих уявленнях про негативні події, їх ступінь та наслідки, вплив на дисбаланс у звичний спосіб життя, порушення душевної рівноваги, необхідність докладання зусиль для їх відновлення та супутні цьому переживання, а також з урахуванням вини заподіювача шкоди.

Сутність компенсації моральної шкоди як способу захисту цивільних прав полягає у покладенні на правопорушника юридичного обов`язку компенсувати потерпілому втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, спричинених порушенням його блага і прав, а головна мета такої компенсації - надання можливості потерпілій особі за її допомогою відновити втрачену душевну рівновагу, певною мірою пом`якшити заподіяні переживання.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Реалізуючи свої конституційні права при зверненні до зазначених у ст.19 Конституції України органів, громадяни вправі очікувати, що такі органи під час розгляду адресованих їм звернень діятимуть у такому порядку, який визначено для них законом, оскільки опираючись саме на закон громадяни формують свої вимоги та розраховують на настання наслідків або прийняття рішень, які несуть юридичну силу за наслідками розгляду цих звернень.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

З обставин справи, а саме рішення у справі №363/454/17, убачається, що ОСОБА_1 при зверненні до органу місцевого самоврядування не забезпечено розгляду клопотання згідно із установленими законом вимогами, що змусило його звертатись до суду за відновленням свого права.

У публічно-правових відносинах моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї.

Моральна шкоди фізичної особи визначається через страждання, що за своєю суттю є негативною для людини емоцією, змістом якої є, у тому числі, тривога та переживання. Страждання є наслідком певних дій, які викликають такі емоції.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 грудня 2017 року установлено неправомірність дій відповідача, які полягали в тому, що клопотання про отримання безоплатно у власність земельної ділянки не було розглянуто в спосіб та порядок, передбачений чинним законодавством.

Встановлені обставини безсумнівно є наслідком для громадянина певних душевних страждань, оскільки викликають невдоволення, тривогу та переживання, змушують вдаватись до застосування рішучіших дій шляхом звернення до суду та нагадуючи порядок, відповідно до якого органом місцевого самоврядування має бути прийняти рішення, хоча при належному виконанні органом місцевого самоврядування своїх обов`язків цьому можна було б об`єктивно запобігти.

Звертаючись до суду, позивач визначив обставини, що спричинили страждання та зазначив підстави такого відшкодування.

Суд першої інстанції помилково вказав на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між погіршенням стану здоров`я позивача та діями відповідача, оскільки на такі обставини позивач не посилався та не зазначав в обґрунтування вимог.

Проте суд помилково не взяв до уваги, що правопорушення відповідача установлено рішенням суду, наслідком такої психотравмуючої ситуації є страждання та негативні емоції, тобто заподіяння моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір на відшкодування моральної шкоди, колегія керується не тільки тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття позивача, але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для цієї людини способу життя з огляду на її індивідуальні особливості (зокрема, позивач є учасником бойових дій, брав участь у проведенні антитерористичної операції), а також виходить із засад юридичної відповідальності та принципів компенсації моральної шкоди.

Ураховуючи вимоги справедливості, добросовісності та розумності, а також конкретні обставини справи, про які зазначено вище, суд апеляційної інстанції уважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди 50000 грн. є завищеним та на відшкодування моральної шкоди слід стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на ту обставину, що на час подання цього позову позивач отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, що мало покращити його моральний стан, відхиляються колегією суддів, оскільки ця обставина не впливає на характер та розмір моральних страждань, завданих неправомірними діями відповідача.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених і рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору згідно із п.13 ст.5 Закону України "Про судовий збір", відтак судовий збір має бути стягнутий з відповідача на користь держави за місцем розгляду справи.

Позовні вимоги задовольняються в розмірі 2000 грн., що становить 4% від ціни позову 50000 грн.

При зверненні до суду підлягав сплаті судовий збір у сумі 704,80 грн.

Відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню 28,19 грн., що становить 4% від 704,80 грн., які підлягали сплаті за подання позовної заяви та 42,29 грн., що становить 4% від 1057,20 грн., які підлягали сплаті за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області (код ЄДРЮОФОПГФ 04359637, 07362, Київська обл., Вишгородський район, село Новосілки, вул. Київська, 50) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 2000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області (код ЄДРЮОФОПГФ 04359637, 07362, Київська обл., Вишгородський район, село Новосілки, вул. Київська, 50) на користь на користь Держави (Отримувач коштів: УК у Вишг. р-ні/м.Вишгород/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37868556; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: 0243; Код класифікації доходів бюджету 22030101) 28,19 грн. судового збору.

Стягнути з Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області (код ЄДРЮОФОПГФ 04359637, 07362, Київська обл., Вишгородський район, село Новосілки, вул. Київська, 50) на користь на користь Держави (Отримувач коштів: УК у Вишг. р-ні/м.Вишгород/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37868556; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: 0243; Код класифікації доходів бюджету 22030101) 42,29 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова