Справа №203/4552/18
Провадження №2/0203/472/2019
26.06.2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-прокурора Рожка Д.І.;
-представниці позивача Григоренко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи - Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,
1. 28 грудня 2018 року прокурор звернувся в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи - Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивачеві належить будинок АДРЕСА_1 . У ході здійснення представницьких функцій прокуророві стало відомо, що у серпні 2017 року з володіння позивача у незаконний спосіб вибула квартира АДРЕСА_2 у вказаному будинку. Квартира була придбана ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.2017 року, укладеного з ОСОБА_2 , який не набував право власності на вказану квартиру. 01.09.2017 року ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, за яким продав спірне приміщення останній. 17.11.2017 року ОСОБА_4 подарувала квартиру відповідачеві. Викладені обставини стали причиною звернення прокурора до суду з позовом про витребування спірного майна з незаконного володіння відповідача (а.с.а.с. 2 - 12).
2. 08 травня 2019 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 50).
3. У судовому засіданні прокурор, представниця позивача підтримали позов, пояснивши, що спірна квартира до її продажу належала територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, отже відчуження без згоди власника було незаконним, як і подальший продаж на користь відповідача.
4. Відповідач до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
5. Представник Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до суду також не з`явилися, були повідомлені належним чином.
6. 26 червня 2019 року суд у засіданні постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
7. Заслухавши пояснення прокурора, представниці позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
8. Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2 на підставі рішення Виконавчого комітету міської Ради народних депутатів від 10.04.1990 року №517 належить територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради (а.с. 18).
9. 11 серпня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав квартиру АДРЕСА_2 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Журавель В.Ю. (номер у реєстрі - 600). Відповідно до договору відчужене майно належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1995 року, виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №3/1747-95 (а.с.а.с. 21 - 23)
10. 01 вересня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала спірну квартиру. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. (номер у реєстрі - 2879) (а.с.а.с. 48, 49).
11. 17 листопада 2017 року між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено договір дарування, за яким відповідач прийняв у дар спірну квартиру. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. (номер у реєстрі - 1811) (а.с.а.с. 24, 25).
12. Відповідно до статей 317, 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) саме власникові належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
13. Згідно зі статтею 387 ЦК за загальним правилом власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
14. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК.
15. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
16. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
17. У відповідності зі статтею 388 ЦК випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
18. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.
19. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.
20. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності, на підставі якого ОСОБА_2 нібито набув право власності на спірну квартиру 17.06.1995 року, органом приватизації не видавалося, про що свідчить лист Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.12.2018 року №1/9-2348 (а.с. 16).
21. Цей висновок додатково підтверджується й тим, що інвентаризаційна справа будинку АДРЕСА_2, що зберігається у КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради, не містить відомостей про наявність такого свідоцтва (а.с. 17).
22. Більш того, матеріали справи свідчать про наявність ознак фальшування свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1995 року, виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №3/1747-95.
23. Так, вказаний документ містить відомості про дату його складання (17.06.1995 року) та про відновну вартість квартири на момент приватизації (7,43 грн.) попри те, що 17.06.1995 року - це вихідний день (субота), а 1995 року на території України національною грошовою одиницею офіційно був український карбованець.
24. Викладене, безумовно, свідчить про те, що ОСОБА_2 не набув право власності на спірну квартиру у спосіб та порядку, визначені законом.
25. Таким чином, з огляду на те, що спірний об`єкт нерухомості вибув з володіння власника поза його волею, суд доходить висновку про те, що пред`явлення ним позову до добросовісного набувача (відповідача) про витребування цього майна на підставі статті 388 ЦК відповідає вимогам закону.
26. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявленого у справі позову.
27. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню компенсація судових витрат останньої у сумі 1 762,00 грн. (а.с. 1).
28. Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 01 липня 2019 року.
Суддя М.О. Католікян