Головуючий суду 1 інстанції - Максименко О.Ю.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 409/2833/18
Провадження № 22-ц/810/420/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє через представника - ОСОБА_4

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 квітня 2019 року постановлену судом у складі судді Максименко О.Ю.

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Білокуракинського районного суду Луганської області з зазначеними вимогами в обґрунтування яких вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 20 серпня 2015 року було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час звернення з позовом ОСОБА_3 досягла повноліття, однак продовжує навчання в Університеті митної справи та фінансів у м. Дніпро, термін навчання за освітнім рівнем «бакалавр» до липня 2021 року. Донька потребує матеріальної допомоги. Ввідповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини не надає, є працездатним та має можливість заробляти кошти для надання матеріальної допомоги. У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, у розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Суд стягнув з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.12.2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Судом вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 , який діє через представника ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій не погоджується з оскаржуваним рішенням та вважає, що рішення підлягає скасуванню через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем в позовній заяві не наведено доказів потреби матеріальної допомоги доньки. Відповідач не погоджується з висновком суду стосовно того, що сукупний дохід відповідача більше ніж місячний дохід позивача та зазначає, що відповідач та представник відповідача повідомляли суд про те, що він вже сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття на підставі судового наказу від 25.01.2019 року. Суд не врахував, що скаржник після розірвання шлюбу мешкає окремо від позивачки у м. Рубіжне, винаймає житло, сплачує комунальні послуги, мешкає з цивільною дружиною та її дитиною, в сім`ї є єдиною особою, що має дохід. З урахуванням сімейного, матеріального стану та стану здоров`я скаржник не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині, яка досягла повноліття та є працездатною особою.

У зв`язку з викладеним просив суд скасувати рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 квітня 2019 року по справі та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 17 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 . Роз`яснено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право подати до Луганського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі у строк до 31 травня 2019 року.

У визначений судом строк відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшов.

В судове засідання скаржник ОСОБА_2 не з`явився. Його представник ОСОБА_4 не з`явився про місце та час судового засідання повідомлений належним чином про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. На адресу апеляційного суду надійшла заява від представника скаржника про розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Таким чином скаржник про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

В судове засідання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не з`явилися, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 20.08.2015 року. Згідно довідки від 29.11.2018 року вих. № 12.2-35/542 ОСОБА_3 навчається на другому курсі технічного факультету університету митної справи та фінансів на бюджетній основі, денна форма навчання. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавра до липня 2021 року. ОСОБА_2 перебуває на обліку в Білокуракинському об`єднаному УПФУ Луганської області, отримує пенсію по інвалідності з 30.05.2014 року довічно. Відповідач працює, з грудня 2018 року по березень 2019 року отримав дохід в розмірі 18601 грн. Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заявлених вимог позивача у повному обсязі.

Колегія суддів судової палати, вважає, що такий висновок суду не відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума якихперевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 20.08.2015 року.

ОСОБА_3 навчається на другому курсі технічного факультету університету митної справи та фінансів на бюджетній основі, денна форма навчання. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавра до липня 2021 року.

Згідно довідки ТОВ «Буковина-Транс» заробітна плата відповідача за період з 04.12.2018 року по 31.03.2019 року складає 30601, 00 грн.

Відповідач перебуває на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Луганської області та отримує пенсію.

Згідно довідки відділу освіти Білокуракинської селищної ради від 04.12.2018 року дохід позивачки з червня по листопад 2018 року складає 24664, 27 грн.

Згідно судового наказу від 25.01.2019 року, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 30. 11. 2018 року

Враховуючи денну форму навчання, необхідність витрат на проїзд ,проживання придбання підручникі, колегія суддів дійшла висновку про те, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 17.12. 2018 року до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення донькою 23 років.

Судом першої інстанції помилково застосував норми ч. 2 ст.182 Сімейного Кодексу України та визначив, що розмір аліментів повиненн складати не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки статтею 6 СК України визнеачено, що правовий статус дитини має особа до досягненню нею повноліття, що виключає можливість застосування до вказаних правовідносин ч.2 ст.182 СК України.

Колегія суддів вважає, що відповідачем доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суду не надано та не приймає до уваги доводи відповідача, що він не має можливості надавати своїй повнолітній доньці матеріальну допомогу на період її навчання. Судом встановлено, що відповідач працездатного віку, працює, отримує пенсію по інвалідності. Враховуючи, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання ,зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

З урахуванням викладеного, на підставі п.п. 1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленнм нового судового рішення про часткове задоволення заявлених вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, з вказаним позовом до суду позивач звернулася 17.12. 2018 року.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільненна від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Скаржником за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1057, 21 грн. З урахуванням зазначеного з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352, 40 грн. З Державного бюджету слід повернути скаржнику судовий збір у розмірі 528, 61 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє через представника - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 квітня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлені вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 17.12.2018 року до закінчення навчання 01.07.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Зобов`язати Державну казначейську службу України у Луганській області повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 528 грн. 61 коп., сплачений 13 травня 2019 року згідно квитанції № 71 за наступними реквізитами: отримувач коштів: УК у м. Сєвєрод./22030101, код отримувача 37944909, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 0028.

Постанову суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

Ю.В. Єрмаков