Справа № 581/617/18
Провадження № 2/581/46/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2019 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Сутність заявленої вимоги до суду

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, яку мотивував тим, що з 21 жовтня 2000 року перебуває у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 Спільні діти у подружжя відсутні. Шлюбне життя між сторонами не склалося, через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життя, внаслідок чого почали виникати сварки, припинено подружні відносини, а тому позивач уважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Просив суд розірвати шлюб, укладений між сторонами у даній справі.

Позиція позивача, відповідача та їх представників по даній справі

Позивач у судовому засіданні 20 червня 2016 року на розірванні шлюбу наполягав, оскільки він втратив почуття любові до відповідача, з травня 2018 року він фактично створив нову сім`ю і з цього часу і на даний час проживає в с.Русанівка разом з іншою жінкою, має намір одружитися на цій жінці, створивши нову законну сім`ю. Строк на примирення, що двічі надавався судом відповідачу на примирення з ним, не призвів до фактичного примирення між ним та відповідачем, бо він не бажає на далі проживати однією сім`єю у шлюбі з ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_3 підтримала заявлений позов ОСОБА_1 та додатково суду пояснила про те, що позивач втратив почуття любові до відповідача, більше року з нею однією сім`єю він не проживає, подружні відносини не підтримує, спільної власності не має, проте має дійсне волевиявлення на припинення шлюбу з відповідачкою.

Відповідачка в судовому засіданні 20 червня 2016 року проти задоволення позову заперечувала та додатково суду пояснила про те, що вона не втратила і на даний час почуття любові та поваги до позивача, бо вона з ОСОБА_1 прожила у шлюбі 17 років, він з теперішньою фактичною дружиною дітей поза шлюбом не народили і не планують їх народжувати, вона у будинку, де вони разом проживали однією сім`єю, буде чекати його повернення, бо переконана, що позивач повернеться до неї в сім`ю. Уточнила, що вона на даний час не має спільних інтересів з позивачем, домашнє господарство вони спільно не ведуть, спільною підприємницькою діяльністю не займаються, проте вона разом із позивачем пройшли церковну процедуру вінчання. Уважає, що позивач перебуває під тиском його фактичною дружини ОСОБА_4 . Протягом наданого судом часу на примирення вона разом із позивачем не зустрічалася в будинку, він не приймав її вхідні дзвінки на мобільний телефон, проте вони зустрічалися на вулиці і спілкувалися про їх спільне подальше життя, однак примирення не призвело до позитивних результатів.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні 20 червня 2019 року, підтримавши заперечення відповідача, суду пояснила про те, що не можна розірвати шлюб з позивачем всупереч волі відповідача, ОСОБА_2 не бажає і не має наміру розлучатися з позивачем, бо вона не втратила до нього почуття любові, на даний час підтримує в належному стані будинок та інше майно, яким вони спільно користувалися раніше.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 вересня 2018 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання на 16 жовтня 2018 року о 13 год. 20 хв. 16 жовтня 2018 року протокольною ухвалою головуючого підготовче судове засідання відкладено до 01 листопада 2018 року, клопотання відповідача про визнання явки позивача обов`язковою задоволено. 01 листопада 2018 року зупинено провадження у справі та сторонам надано строк для примирення тривалістю три місяця, до 01 лютого 2019 року. 01 лютого 2019 року додатково за клопотанням відповідача надано сторона строк на примрення тривалістю два місяця 25 днів, до 26 квітня 2019 року. 29 квітня 2019 року закінено підготовче провадження у даній справі та призначено в ній судове засідання для розглду по суті на 20 травня 2019 року. 20 травня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 30 травня 2019 року у зв`язку з наданням часу для звернення до суб`єкту надання безоплатної вторинної правової допомоги. У судовому засіданнні 30 травня 2019 року оголошено перерву у зв`язку із непризначенням відповідачу представника в безоплатному порядку. У судовому засіданні 06 червня 2019 року оголошено перерву у зв`язку з призначенням їй представника у даній справі загального позовного провадження, який не має статусу адвоката. 20 червня 2019 року спір вирішено по суті за участі сторін та їх повноважних представників.

Установлені судом обставини справи

21 жовтня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області сторони зареєстрували шлюб під актовим записом № 22 (а.с.5).

Станом на 25 лютого 2019 року по АДРЕСА_1 сім`ю сторін складають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Станом на 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 з травня 2018 року проживає без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_2 (а.с.40,41).

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснила про те, що вона разом із позивачем з травня 2018 року проживають разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_2 , вона та ОСОБА_1 мають один до одного взаємні почуття любові, вони один в одного закохалися, живуть у злагоді та взаєморозумінні, спільно ведуть домашнє господарство, мають спільний бюджет, працюють разом у ФОП ОСОБА_6 та мають спільні плани, після розірвання шлюбу позивача із відповідачем у даній справі, зареєструвати новий шлюб, народити спільних дітей саме під час перебування у шлюбі.

Судом установлено, що з травня 2018 року сторони припинили спільне проживання однією сім`єю в АДРЕСА_1 .

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Висновки суду по суті заявленої вимоги

Під час розгляду даної справи судом установлені ті обставини, що подружні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2018 року, сторони не мають спільних та взаємопов`язаних інтересів й планів щодо подальшого спільного сімейного життя, позивач наполягає на розірванні шлюбу у зв`язку з втратою почуття любові до відповідача і фактично створенням ним нової сім`ї з іншою жінкою у період шлюбу, а відповідачка на даний час спільне домашнє господарство та підприємницьку діяльність з позивачем не ведуть, спільних дітей не мають і протягом наданих судом строків на примирення, сторони не спромоглися примиритися та фактично воз`єднати сім`ю й відновити шлюбні-сімейні відносини, сторони також не змогли досягти примирення і після закінчення наданих судом строків на примирення протягом травня-червня 2019 року.

З урахуванням викладеного, суд уважає, що сім`я між сторонами спору фактично розпалася, позивач за власної ініціативи, без чинення будь-яких перешкод з боку відповідача, залишив їх спільне місце проживання в сел. АДРЕСА_1 Долина і переїхав проживати до гр. ОСОБА_4 в с.Русанівка, не бажає проживати однією сім`єю з відповідачем та перебувати з нею у шлюбі через втрату любові й створення ним фактично нової сім`ї з іншою жінкою. За таких обставин, на думку суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, і відповідно позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню в судовому порядку.

На думку суду, розірвання шлюбу між сторонами у даній справі в судовому порядку є втручанням держави у сімейне життя сторін, проте воно ґрунтується на чітких та передбачуваних для них нормах чинного сімейного закону, узгоджується з метою захисту прав сторони позивача на припинення сімейних відносин з відповідачем, подальше створення ним нової сім`ї через припинення раніше зареєстрованого шлюбу з відповідачем у даній справі і відповідає потребі у встановленні розумного балансу між вищеустановленими інтересами позивача та небажанням відповідача розірвати з ним шлюб, оскільки фактичний час припинення шлюбних відносин між сторонами і наданий судом час на примирення, з`ясований фактичний зміст їх міжособистих відносин довів практичну неможливість в обопільному збереженні сім`ї між сторонами спору (така правова позиція суду випливає зі змісту п.1,2 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

До цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 Вищевказаної Конвенції також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.".

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Валліанатос та інші проти Греції" від 07.11.2013 року (Заяви № 29381/09 та 32684/09) передбачено: "Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є "живим" документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя".

З урахуванням цієї судової практики ЄСПЛ, суд уважає, що позивач у даній справі при фактичному припиненні шлюбно-сімейних відносин з відповідачем, відсутності спільних інтересів з ОСОБА_2 був вправі самостійно визначати особливості власного приватного та сімейного життя, започатковувати нові міжособисті відносини, ініціюючи питання про припинення зареєстрованого шлюбу в судовому порядку.

Довід відповідача про те, що вона не втратила почуття любові до позивача, останній до неї та в сім`ю ще повернення після спливу певного часу, не є підставою для відмови у задоволенні заявленого позову та є непереконливим, оскільки судом установлена наявність суперечності інтересів позивача з подальшим перебуванням у шлюбі з відповідачем на фоні тривалого припинення сімейно-шлюбних відносин між ними, припинення ведення домашнього господарства при відсутності дійсних спільних інтересів між сторонами спору, що сукупно є істотними обставинами у даному спорі та одночасно є підставою для розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб, зареєстрований 21 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за актовим записом № 22.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. повернення судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Повне рішення суду складено 24 червня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко