Постанова

Іменем України

3 липня 2019 року

м. Київ

справа № 545/3541/16-ц

провадження № 61-23238ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Штелик С. П.

учасники справи:

позивачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «КП Лісні Поляни», ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Полтавське лісове господарство»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ТОВ «КП Лісні Поляни» та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ДП «Полтавське лісове господарство» про визнання акту на право постійного користування земельною ділянкою недійсним, встановлення факту обов`язку затвердження проекту землеустрою.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 січня 2009 року, укладеного між ДП «Полтавське лісове господарство» та ТОВ «КП Лісні Поляни», останній є власником нежитлової будівлі, що знаходиться на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Чалівське лісництво, квартал 94, виділ 2, буд.1.

КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» вказане право власності зареєстровано та видано технічний паспорт.

Після реєстрації права власності на придбану будівлю ТОВ «КП Лісні Поляни» проведено ремонтні роботи у вказаній будівлі.

У висновку «Містобудівного обґрунтування відведення земельної ділянки для рекреаційного призначення для реконструкції будинку лісника…», яке 9 листопада 2011 року схвалено на засіданні архітектурно-містобудівної ради при управлінні містобудування та архітектури облдержадміністрації, зазначену вище будівлю названо «Будинок відпочинку».

На підставі рішення загальних зборів ТОВ «КП Лісні поляни» зазначений будинок відпочинку передано в користування з подальшим переоформленням на нього права власності ОСОБА_1 , як дачний будинок для позаміського проживання та відпочинку.

ТОВ «КП Лісні Поляни» може використовувати зазначений будинок відпочинку « Дачний будинок», який належить на праві приватної власності лише на землях рекреаційного призначення, що не суперечить видам діяльності товариства згідно п.92.72.0 нової редакції Статуту.

З метою приведення у відповідність права користування земельною ділянкою, необхідної для обслуговування будинку відпочинку, відповідно до містобудівного обґрунтування ТОВ «КП Лісні Поляни» звернувся до Полтавської обласної державної адміністрації з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації №417 від 3 листопада 2010 року ТОВ «КП Лісні Поляни» надано дозвіл на розробку містобудівного обґрунтування розміщення об`єкта містобудування та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для земель рекреаційного призначення, під будинок відпочинку, на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області та зобов`язано ТОВ «КП Лісні Поляни» подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розгляду та затвердження.

На даний час ТОВ «КП Лісні Поляни» не має можливості завершити оформлення земельної ділянки, оскільки до цього часу, Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_2 не анульований, не скасований або не визнаний недійсним.

Отже, відповідач є постійним користувачем земельної ділянки площею 0,82 га, що розташована на території Микільської сільської ради Полтавського району, Полтавської області.

На підставі нотаріально посвідченої згоди на вилучення від 22 вересня 2012 року, відповідач ДП «Полтавське лісове господарство» надало згоду на вилучення земельної ділянки загальною площею 0,6045 га, що перебуває в постійному користуванні відповідача, для обслуговування викупленої позивачем ТОВ «КП Лісні Поляни» будівлі. Жодних змін щодо площі, розміру та конфігурації земельної ділянки в Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_2 не вносилось. В разі припинення права постійного користування ДП «Полтавське лісове господарство», земельна ділянка буде переведена до земель запасу, а позивачі матимуть можливість привести у відповідність право користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування будинку відпочинку «Дачного будинку» та подальшого затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для рекреаційного призначення місцевим органом виконавчої влади.

Враховуючи вказане, позивачі просили визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_2 від 16 лютого 2009 року; встановити факт обов`язкового затвердження проекту землеустрою при відведенні земельної ділянки ТОВ «КП Лісні Поляни» для рекреаційного призначення під обслуговування будинку відпочинку Дачного будинку за межами населеного пункту на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області місцевим органом виконавчої влади.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2016 року позовні вимоги ТОВ «КП Лісні Поляни» та ОСОБА_1 до ДП «Полтавське лісове господарство» про визнання акту на право постійного користування земельною ділянкою недійсним, встановлення факту обов`язку затвердження проекту землеустрою задоволено.

Визнано недійсним Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_2 від 16 лютого 2009 року, виданий ДП «Полтавське лісове господарство».

Встановлено факт обов`язкового затвердження проекту землеустрою при відведенні земельної ділянки ТОВ «КП Лісні Поляни» для рекреаційного призначення під обслуговування будинку відпочинку Дачного будинку за межами населеного пункту на території Микільської сільської ради Полтавського району, Полтавської області місцевим органом виконавчої влади.

Задовольняючи вказані позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_2 слід визнати недійсним з моменту продажу нерухомого майна та згоди на вилучення земельної ділянки, а саме з 22 вересня 2012 року, а проект землеустрою таким, що підлягає затвердженню місцевим органом виконавчої влади. Задовольняючи вимогу щодо встановлення факту обов`язку затвердження проекту землеустрою при зміні цільового призначення земельної ділянки для рекреаційного призначення місцевим органом виконавчої влади, суд першої інстанції керувався тим, що вона є похідною від першої задоволеної позовної вимоги.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від28 березня 2017 року апеляційну скаргу керівника Полтавської місцевої прокуратури - задоволено. Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2016 року - скасовано та ухвалено нове рішення по суті позовних вимог. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Полтавське лісове господарство» відмовлено за безпідставністю. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КП Лісні Поляни» до ДП «Полтавське лісове господарство» у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалюючи рішення про відмову задоволенні позову за безпідставністю ОСОБА_1 до ДП «Полтавське лісове господарство», апеляційний суд виходив з того, що з матеріалів справи взагалі не вбачається порушення права позивача ОСОБА_1 відповідачем.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «КП Лісні Поляни» до ДП «Полтавське лісове господарство», апеляційний суд виходив з того, що спір про право виник між позивачем ТОВ «КП Лісні Поляни» та відповідачем ДП «Полтавське лісове господарство», які є юридичними особами, тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надшила касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано з Полтавського районного суду Полтавської області цивільну справу № 545/3541/16-ц

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу № 545/3541/16-ц передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції безпідставно поновлено строк та прийнято апеляційну скаргу прокурора, яка подана в інтересах держави, оскільки у даному випадку інтереси держави не порушені.

Також заявник вказував на помилковий висновок апеляційного суду, що його права, як фізичної особи, не порушені. Оскільки на підставі рішення загальних зборів ТОВ «КП «Лісні Поляни», будинок, який розташований на спірній земельній ділянці, після реконструкції було передано йому як дачний будинок для позаміського проживання та відпочинку в користування, з подальшим переоформлення на нього права власності.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ТОВ «КП Лісні поляни» згідно з договором купівлі-продажу ВМА 882053 від 22 січня 2009 року є власником нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13, 43).

16 лютого 2009 року видано оскаржуваний державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_2 ДП «Полтавське лісове господарство» на підставі розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації № 325 від 6 жовтня 2008 року на постійне користування земельною ділянкою площею 0,82 га на території Микільської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, з цільовим призначенням - для ведення лісового господарства (а.с. 8-9, 38-39).

ТОВ «КП Лісні поляни» звертався 9 вересня 2010 року із заявою № 09/10 до заступника голови Полтавської ОДА про те, що у зв`язку із придбанням у власність нерухомого майна «Будинок лісника», директор товариства прохав передати в оренду земельну ділянку площею 0,6045 га на 49 років (а.с. 6, 36).

У листопаді 2010 року видано розпорядження голови облдержадміністрації про надання дозволу на розробку містобудівного обґрунтування розміщення об`єкта містобудування та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для земель рекреаційного призначення, під будинок відпочинку, на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Матеріали справи також містять висновок за підписом голови РДА Полтавської області про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «КП Лісні поляни» для рекреаційного призначення під обслуговування будинку відпочинку із земель, що перебувають у постійному користуванні ДП «Полтавське лісове господарство» за межами населених пунктів на території Микільської сільради Полтавського району площею 0,6045 га, рекреаційного призначення при виконанні умов, визначених у висновках районних служб та дотриманні всіх вимог згідно з чинним законодавством (а.с. 10, 40).

У матеріалах справи міститься заява ДП «Полтавське лісове господарство», підпис директора ДП «Полтавське лісове господарство» на якій, засвідчений 22 вересня 2012 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області, згідно з якою ДП «Полтавське лісове господарство» дає згоду на вилучення земельної ділянки загальною площею 0,6045 га, що перебуває в постійному користуванні ДП «Полтавське лісове господарство» (державний акт НОМЕР_2 , номер реєстру 03), що розташована за межами населених пунктів на території Микильської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, для обслуговування викупленої нежитлової будівлі ТОВ КП «Лісні поляни» (а.с. 5, 35).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30 грудня 2013 року, на земельній ділянці наявні водоохоронні обмеження площею 0,2706 га, від 1 січня 2000 року, підстава для виникнення обмеження: Постанова КМУ «Про затвердження Порядку користування землями водного фонду» (а.с. 18-19, 48-50).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення апеляційним судом), що також передбачено і частиною першою статті 60 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення апеляційним судом) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення апеляційним судом), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення апеляційним судом), доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі, що суд апеляційної інстанції помилково прийшов до висновку, що його права не порушенні відповідачем, оскільки на підставі рішення загальних зборів ТОВ «КП «Лісні Поляни», будинок, який розташований на спірній земельній ділянці, після реконструкції було передано йому як дачний будинок для позаміського проживання та відпочинку в користування, з подальшим переоформлення на нього права власності, не знайшли свого підтвердження.

Оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів у розумінні статей 57-59 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення апеляційним судом), на підтвердження того, що на підставі рішення загальних зборів ТОВ «КП «Лісні Поляни» будинок відпочинку було передано ОСОБА_1 як дачний будинок для позаміського проживання та відпочинку в користування, з подальшим переоформленням на нього права власності.

Посилання заявника, що апеляційним судом безпідставно прийнято апеляційну скаргу Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури, оскільки у даному випадку інтереси держави не порушені, спростовуються апеляційною скаргою прокурора, у якій вказано, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та земель водного фонду, на які розповсюджується особливий режим, тому прокурор звернувся до суду, в інтересах держави у сфері охорони та використання земель водного фонду та земель лісогосподарського призначення, оскільки дані правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, вони становлять «суспільний», «публічний» інтерес.

В прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду повністю, проте касаційна скарга не містить доводів, що суд апеляційної інстанції закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ «КП Лісні Поляни» до ДП «Полтавське лісове господарство», порушив норми матеріального чи процесуального права.

Рішення суду апеляційної інстанції ТОВ «КП Лісні Поляни» або ДП «Полтавське лісове господарство» не оскаржувалося, а тому касаційний суд правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права в частині закриття провадження у справі не перевіряє.

Касаційна скарга не містить доводів, що судом апеляційної інстанції порушено предметну чи суб`єктну юрисдикцію, тому підстав для передачі справи на Велику Палату Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України відсутні.

Інші аргументі касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. П. Штелик