ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/69/19 Справа № 193/991/17 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Петрово»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Петрово» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року, яке постановлено суддею Шумською О.В. у сел. Софіївка, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Петрово», третя особа: Відділ реєстраційної служби Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки від 10 лютого 2015 року недійсним та скасування його державної реєстрації.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю 111-ДП № 000685, виданого 26 грудня 2001 року Софіївською селищною радою народних депутатів на підставі рішення 20 сессії ХХ111 скликання Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області від 16 листопада 2001 року № 419, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 726, він набув право власності на земельну ділянку площею 8,250 гектарів, яка розташована на території Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області. Кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 .

26 травня 2009 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Петрово» було укладено договір оренди земельної ділянки № 51/1, відповідно якого позивач, як орендодавець, надав в строкове, платне користування земельну ділянку площею 8,250 га, на строк 5 років, яка належить йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю 111-ДП № 000685 виданого 26 грудня 2001 року Софіївською селищною радою народних депутатів на підставі рішення 20 сесії ХХ111 скликання Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області від 16 листопада 2001 року № 419, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 726. Кадастровий номер земельної ділянки: 030030210.

Державна реєстрація договору оренди № 51/1 від 26 травня 2009 року у Софіївському відділі Дніпропетровської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» було проведено 12 грудня 2009 року за № 257.

Договір оренди земельної ділянки було укладено на строк 5 (пять) років, тобто строк дії договору закінчився 12 грудня 2014 року.

Після закінчення строку дії договору оренди землі № 51/1 від 26 травня 2009 року, позивач договорів оренди земельної ділянки з орендарями не укладав, але отримував плату за користування земельною ділянкою від ТОВ Агрофірма «Петрово».

З метою встановлення належного користувача земельною ділянкою, позивач звернувся у вересні 2015 року до ТОВ Агрофірма «Петрово», де йому повідомили про наявність договору оренди землі, укладеного до 2017 року. В липні 2017 року йому зателефонували і повідомили про отримання плати за користування земельною ділянкою і тоді ж повідомили що між позивачем та Товариством укладено 10 лютого 2015 року договір оренди землі за № 13-03/2015-33-оз та надали копії договору оренди, витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, з яких позивачу стало відомо, що позивачем було укладено договір оренди землі з ТОВ Агрофірма «Петрово» строком на 7 років до 31 грудня 2022 року, який зареєстровано Реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 17 березня 2015 року за номером: 5007193.

Крім того, позивачу надали також копію додаткової угоди від 03 листопада 2016 року до договору оренди землі № 13-03/2015-33-оз від 10 лютого 2015 року, відповідно якої договір оренди землі між ним та ТОВ Агорофірма «Петрово» продовжено до 31 грудня 2024 року та витяг Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.11. 2016 року про реєстрацію додаткової угоди. Додаткова угода від 16 листопада 2016 року зареєстрована виконавчим комітетом Апостолівської міської ради, Дніпропетровської області.

Даного договору оренди земельної ділянки №13-03/2015-33-оз від 10 лютого 2015 року, зареєстрованого Реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 17 березня 2015 року за номером запису про інше речове право: 5007193 позивач з ТОВ Агрофірма «Петрово» не укладав, не підписував та земельну ділянку орендарю за актом про передачу та прийом не передавав.

Додаткової угоди від 03 листопада 2016 року до договору оренди землі № 13-03/2015-33-оз від 10 лютого 2015 року, відповідно якої договір оренди землі між позивачем та ТОВ Агорофірма «Петрово» продовжено до 31 грудня 2024 року, позивач також не підписував.

Про існування договору оренди землі та додаткової угоди позивачу стало відомо з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 листопада 2016 року.

Позивач вважає, що зазначений договір оренди земельної ділянки від 10 лютого 2015 року, зареєстрований 17 березня 2015 року Реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області за номером запису про інше речове право: 5007193, укладений між позивачем та ТОВ Агофірма «Петрово» з порушенням вимог, встановлених ч.1,3 ст.203 ЦК України і є таким, що порушує його права на володіння, розпорядження своїм майном.

На підставі наведеного вище, позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі № 13-03/2015-33-оз від 10 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ Агрофірма «Петрово» та скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 13-03/2015-33-оз від 10 лютого 2015 року, який зареєстровано Реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 17 березня 2015 року за номером запису про інше речове право: 5007193.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року позовні вимоги позивача задоволені.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки № 13-03/2015-33-оз від 10 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Петрово» та скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 13-03/2015-33-оз від 10 лютого 2015 року, який зареєстровано Реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 17 березня 2015 року за номером запису про інше речове право: 5007193.

Стягнуто з ТОВ Агрофірма "Петрово" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача з тих підстав, що договір оренди спірної земельної ділянки від 10 лютого 2015 року, що зареєстрований 17 березня 2015 року та додаткова угода від 03 листопада 2016 року до договору оренди землі № 13-03/2015-33-оз від 10 лютого 2015 року відповідають вимогам законодавства до даного виду договорів, належним чином зареєстровані та підписані.

Волевиявлення сторін щодо укладення спірних договорів підтверджуються не лише підписами сторін у договорах, а й отриманням позивачем за період дії договору орендної плати, що підтверджується видатковими ордерами за 2015-2017 роки.

Заявлені вимоги позивача щодо визнання правочину недійсним не можуть бути задоволені, оскільки позивачем не доведено факту обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною або збіг тяжких для сторони обставин і наявність їх безпосереднього зв`язку із волевиявленням сторони вчинити правочин на вкрай невигідних для нього умовах. Також позивачем не доведено того факту, що він не підписував договір оренди та додаткову угоду до нього.

При розгляді справи представник позивача звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судово-почеркознавчої експертизи, призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.Доручено проведення судової почеркознавчої експертизи експертам структурного підрозділу Дніпропетровського НДЕКЦ МВС відділу судової експертизи №1 м. Кривий Ріг Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України. Провадження по справі зупинено до одержання висновку судової експертизи.

19 квітня 2019 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про його відмову від позову та закриття провадження по справі.

Від судового експерта, якому доручено проведення зазначеної експертизи, 06.05.2019 року надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи №28/1.1/171 від 02.05.2019 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2019 року поновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Петрово» про визнання договору оренди земельної ділянки від 10 лютого 2015 року недійсним та скасування його державної реєстрації.

Учасники справи, належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши заяву про відмову від позову та закриття провадження в справі, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 19 квітня 2019 року подав заяву про відмову від позову та закриття провадження по справі (а.с. 169).

Згідно п.п. 1,2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, окрім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог); відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідача - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це у заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Статтею 373 ЦПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено підставою закриття провадження у справі якщо позивач відмовився від позову

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Частиною 2 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Аналогічна правова норма міститься у ч. 4 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні апеляційної скарги ТзОВ Агрофірма «Петрово» сплачено 1760 грн. судового збору згідно із платіжним дорученням № 8504 від 23 листопада 2017 року.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 142 ЦПК України апелянту підлягає поверненню з державного бюджету 880 гривень.

Зважаючи на вказані обставини колегія судів вважає можливим прийняти відмову позивача від позову, визнати рішення суду нечинним та закрити провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 206, 255, 373, 374, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Петрово», третя особа: Відділ реєстраційної служби Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки від 10 лютого 2015 року недійсним та скасування його державної реєстрації.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року визнати нечинним.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Петрово», третя особа: Відділ реєстраційної служби Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки від 10 лютого 2015 року недійсним та скасування його державної реєстрації.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Петрово», згідно платіжного доручення № 8504 від 23 листопада 2017 року, судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: