Головуючий суду 1 інстанції - Мартинюк В.Б.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 419/3374/18
Провадження № 22-ц/810/318/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Луганської В.М.

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору: приватний нотаріус

Новоайдарського РНО Карпенко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 березня 2019 року (постановленого у складі судді Мартинюка В.Б.)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко Валентина Миколаївна,

встановив:

04 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Новоайдарського нотаріального округу Карпенко Валентина Миколаївна про визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 5.3704 гектарів, розташованої на території Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 17 січня 2002 року, зовнішніх меж земельної ділянки № НОМЕР_4,НОМЕР_5 та на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності, площею 2,33 умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 08 червня 2000 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що його батьком ОСОБА_4 було складено заповіт, відповідно до якого все належне йому майно він заповідає своєму сину ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 5.3704 гектарів, розташованої на території Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 17 січня 2002 року, зовнішніх меж земельної ділянки № НОМЕР_4,НОМЕР_5 та на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності, площею 2,33 умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 08 червня 2000 року.

17 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але приватним нотаріусом йому було роз`яснено, що згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області 16 липня 2018 року № 437, на день смерті ОСОБА_4 разом з ним проживала непрацездатна дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла обов`язкову частку у спадщині після померлого чоловіка. У зв`язку з тим, що непрацездатна дружина спадкодавця не відмовилася від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, тобто до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, свідоцтва про право на спадщину до майна померлого можуть бути видані спадкоємцям за заповітом та за законом, які прийняли спадщину, у відповідних частках, тому позивачу було рекомендовано звернутися до суду.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приватним нотаріусом було відмовлено йому в оформленні права на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що його мати має право на обов`язкову частку у спадщині, тому він має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України звернутися за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду. Крім того, скаржник посилається на те, що відповідач по справі зверталася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, але пропустила встановлений законом строк для подання такої заяви. Оформляти спадщину вона не має наміру, тому визнала позов у повному обсязі, але суд першої інстанції в порушення вимог Цивільного процесуального кодексу України не постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, відмовивши у задоволенні позову у підготовчому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, пояснивши, що позивач є спадкоємцем за заповітом, тому отримавши відмову від приватного нотаріуса прийняти його заяву про прийняття спадщини, він вимушений був звернутися за захистом своїх прав до суду. Крім того, відповідач визнала позов, бо немає наміру оформляти спадщину.

Відповідач у судовому засіданні визнала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, пояснивши, що пропустила встановлений законом строку для подання заяви про відмову від спадщини, не бажає оформляти спадщину, бо між нею та позивачем було укладено домовленість, що спадщину приймає тільки її син.

Від третьої особи - приватного нотаріуса Новоайдарського РНО Карпенко В.М. надійшла заява про слухання справи у її відсутності.

Заслухавши доповідача, позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи вбачається наявність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому між сторонами відсутній цивільно-правовий спір, а звернення сторін до суду обумовлено бажанням у такій спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства. За таких обставин визнання позову відповідачем суперечить закону, оскільки в такий спосіб, в обхід встановлених законом процедур сторони фактично намагаються оформити право власності на нерухоме майно.

Колегія суддів вважає, що погодитися з зазначеними висновками суду першої інстанції не можна, зважаючи на наступне.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 , який за життя 13 червня 2017 року склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповідав своєму сину ОСОБА_1 .

До складу спадщину увійшли: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею - 5.3704 гектарів, розташована на території Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 17 січня 2002 року, зовнішніх меж земельної ділянки № НОМЕР_4,НОМЕР_5 та земельна частка (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності, площею 2,33 умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 08 червня 2000 року.

Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. № 580/01-18 від 17 липня 2018 року згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області 16 липня 2018 року № 437, на день смерті ОСОБА_4 разом з ним проживала непрацездатна дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла обов`язкову частку у спадщині після померлого чоловіка. У зв`язку з тим, що непрацездатна дружина спадкодавця не відмовилася від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, тобто до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, свідоцтва про право на спадщину до майна померлого можуть бути видані спадкоємцям за заповітом та за законом, які прийняли спадщину, у відповідних частках.

Спадкова справа після померлого ОСОБА_4 не заводилася, що підтверджується листом приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. № 95/01-16 від 01 лютого 2019 року.

Відповідно до довідки Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області № 518 від 08 липня 2019 року померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 дійсно мешкав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з померлим мешкали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_6 , онук ОСОБА_7 .

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив відмову від неї (частина перша та третя статті 1268 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі фактично прийняв спадщину за заповітом, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Денежниківської сільської ради Новоайдарського району Луганської області № 518 від 08 липня 2019 року та наявною в матеріалах справи копією паспорта позивача.

Отже висновок суду першої інстанції, що позивач не позбавлений можливості звернутися до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, що є підставою для відмови у задоволенні позову, є помилковим, оскільки позивачу в роз`ясненнях приватного нотаріуса фактично було відмовлено в оформленні права на спадщину, з огляду на те, що спадщину прийняла також непрацездатна дружина спадкодавця, яка має право на обов`язкову частку у спадщині.

Разом з тим, у статті 1241 Цивільного кодексу України визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою.

Перелік таких осіб, визначений вищевказаною статтею Цивільного кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця (непрацездатною вдовою (вдівцем), непрацездатними.

Малолітніми є особи, що не досягли чотирнадцяти років, неповнолітніми є особи, що не досягли вісімнадцяти років. Непрацездатними вважаються жінки та чоловіки, які досягли пенсійного віку; інваліди І, ІІ, ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.

Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). (ч.1 ст. 1241 ЦК України).

Зважаючи на те, що померлий ОСОБА_4 все майно, що належало йому на праві власності, заповів своєму синові - ОСОБА_1 (позивачу по справі), то ОСОБА_2 будучі на час смерті чоловіка непрацездатною за віком, має право на обов`язкову частку у спадщині в порядку, передбаченому ст. 1241 ЦК України.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, те, що земельна ділянка та земельна частка (пай) не є спільною сумісною власністю подружжя, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має право на успадкування ѕ частин спірних земельної ділянки та ѕ земельної частки (паю) ( 1 ч. цілої земельної ділянки та 1 ч. земельної частки (паю) - ј обов`язкова частка непрацездатної дружини Ѕ : 2).

Таким чином, за ОСОБА_1 підлягає визнанню право власності на три четвертих часток земельної ділянки та земельної частки (паю) за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Зазначені обставини є підставами відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким позов задоволено частково.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко Валентина Миколаївна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ѕ частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,3704 га, розташованої на території Денежніковської сільської ради Новоайдарського району Луганської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 17 січня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ѕ частки земельної частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Заря», площею 2,33 умовних кадастрових га без визначення меж частки в натурі відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 08 червня 2000 року.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повного тексту постанови - 19 липня 2019 року.

Головуючий: Н.В. Стахова

Судді: В. В. Кострицький

В.М. Луганська