КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/8274/2019 Головуючий у 1-й інстанції - Дубас Т.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, про визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

у с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року позивач пред`явив позов до відповідачів про визнання договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Одночасно із позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку) щодо нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 158,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний об`єкт нерухомого майна 24.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист. При цьому, накладення заборони відчуження на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку) щодо нерухомого майна, а саме - квартири загальною площею 158,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний об`єкт нерухомого майна 24.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ТОВ «Каса народної допомоги» подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Уважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, та прийнята з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи. Зазначає, що 01 жовтня 2018 року між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_2 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого за ТОВ «Каса народної допомоги» було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Уважає, що заходи забезпечення позову порушують майнові права товариства як законного власника майна та можуть вплинути на права та обов`язки останнього, перешкоджати здійсненню його господарської діяльності. Невжиття заходів забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі за рахунок вказаного майна, оскільки з 18 листопада 2014 року зазначена квартира перебувала під обтяженням ТОВ «Каса народної допомоги» на підставі договору іпотеки від 18 листопада 2014 року, укладеного з ОСОБА_2 .. На момент укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 01.10.2018 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.09.2018 року по справі № 369/11414/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики на квартиру АДРЕСА_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було накладено арешт. При цьому, ТОВ «Каса народної допомоги», ОСОБА_2 та нотаріусу, що посвідчував договір про задоволення вимог іпотекодержателя та проводив державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ТОВ «Каса народної допомоги» не було відомо та не могло бути відомо про накладення арешту на квартиру під час укладення та посвідчення договору від 01.10.2018 року.

Відзивів від учасників справи на апеляційну скаргу не надходило.

Установлено, що ОСОБА_1 у жовтні 2018 року звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений 01.10.2018 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Каса народної допомоги», недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Зазначав, що 06.09.2018 року ним було пред`явлено позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, за яким Київо-Святошинським районним судом Київської області відкрито провадження, а ухвалою від 19.09.2018 року накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 ..

Проте, незважаючи на наявність обмеження, квартира, на яку судом було накладено арешт, була відчужена ОСОБА_2 на користь ТОВ «Каса народної допомоги».

Львов Л. С . , пред`явивши даний позов зазначив, що на момент звернення відповідачів із заявою про реєстрацію за ТОВ «Каса народної допомоги» права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, на квартиру був накладений арешт, тобто цей об`єкт набув правового режиму обмеженого в цивільному обороті, що було перешкодою для здійснення реєстраційних дій до того часу, поки такі обтяження не будуть зняті.

Мотиви поданої заяви про забезпечення позову зводяться до того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань за договором позики та вчиняє перешкоди щодо стягнення заборгованості за договором позики, які полягають у протиправних діях відповідачів щодо відчуження майна ОСОБА_2 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд виходив з того, що з наведених у заяві фактів та обґрунтувань убачається, що предмет позову та заявлений позивачем захід забезпечення позову, є взаєпов`язаним з предметом спору і накладення заборони відчуження на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження права відповідачів на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «Каса народної допомоги», доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно із п. 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

З аналізу вищезазначених положень процесуального закону випливає, що заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду та є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

Відповідно до Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Установлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач оспорює правочин, на підставі якого право власності на квартиру, на яку в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики було накладено арешт, перейшло до ТОВ «Каса народної допомоги».

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частина 2 ст. 3 цього Закону визначає, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Суд апеляційної інстанції уважає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а заявлений позивачем захід забезпечення позову відповідним видом забезпечення заявленим позовним вимогам, оскільки розпорядження майном матиме наслідком зміну особи-власника, що призведе до внесення подальших змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та здійснення державної реєстрації прав інших осіб на предмети обтяження, що призведе до утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на наявність зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами та враховує, що застосування судом процесуальних засобів має тимчасовий характер та гарантує можливість реалізації позовних вимог, сприяє збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

Аргументи апеляційної скарги ТОВ «Каса народної допомоги» висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки фактично є запереченням сторони по суті позову, проте як на даний час предметом розгляду судом апеляційної інстанції є законність ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

При цьому слід зазначити, що застосований судом захід забезпечення позову не порушує майнові права товариства як власника, оскільки не обмежує його право на володіння та користування майном та є тимчасовим заходом.

За таких обставин, ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстави до скасування якої відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги» залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук