ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Харків

Справа №635/8324/18

Провадження № 22-ц/818/2863/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна та визнання особистою власністю,,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2019 року, постановлену суддею Назаренко О.В., в залі суду в смт Покотилівка,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони зняття з реєстраційного обліку автомобіля Mazda З Sport 2014 року випуску VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрованого на ОСОБА_2 та заборонено відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відібрання у ОСОБА_1 автомобіля Mazda З Sport 2014 року випуску VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду, оскільки вона є незаконною, необґрунтованою та винесена передчасно без повного встановлення обставин, що мають значення для вирішення питання про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ціна позову є значно вищою, ніж та, що вказує позивач, що підтверджується інформацією з відкритих джерел, а саме з сайту з продажу автомобілів. В матеріалах справі відсутня оцінка спірного автомобіля. Також апелянт зазначає, що поза увагою суду залишився той факт, що однією із вимог, зазначених у позові є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2015 року до липня 2018 року. Однак вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки сторони у справі не мешкали однією сім`єю та не вели спільного побуту, відповідачка не була цивільною дружиною позивача.

ОСОБА_1 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність забезпечення позову, оскільки відповідач може самостійно продати спірне майно, що є предметом позову, без згоди позивача, а отже існує ймовірність зловживання відповідачем своїми правами, чим може бути завдана шкода позивачу. Відповідач вживала заходи з приводу продажу майна та намагалася відібрати спірний автомобіль. Апелянтом не зазначено, які саме висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справ, усі доводи зводяться до оцінки доказів, яка має надаватися судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, а не під час перегляду ухвали про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна та визнання особистою власністю, в якому позивач просить встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з червня 2015 року до липня 2018 року; визнати автомобіль Mazda З Sport 2014 року випуску VIN- НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 особистою приватною власністю позивача ОСОБА_1 ; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mazda З Sport 2014 року випуску VIN- НОМЕР_3 ,державний номерний знак НОМЕР_2 ; усі недоплачені податки та збори внаслідок пільгового розмитнення автомобіля Mazda З Sport 2014 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 - покласти на відповідача.

11 лютого 2019 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить суд до вирішення справи по суті забезпечити позов шляхом:

- заборони зняття з реєстраційного обліку автомобіля Mazda З Sport 2014 року випуску VIN- НОМЕР_3 ,державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрованого на ОСОБА_2 ; - заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відібрання у ОСОБА_1 автомобіля Mazda З Sport 2014 року випуску VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених та оспорюваних прав, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки відповідач може самостійно без його згоди продати спірне майно, а отже існує ймовірність зловживання відповідачем своїми правами та можливість переоформлення нею майна на інших осіб з метою уникнення поділу спірного майна.

Задовольняючи частково заяву, застосовуючи обидва способи забезпечення позову, суддя першої інстанції виходив з того, що заява є обґрунтованою, невжиття заходів забезпечення позову може дати змогу реалізувати майно та унеможливить виконання рішення суду в тому разі, якщо позов буде задоволено. Також суд першої інстанції врахував обставини справи та співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду лише частково з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З роз`яснення даного Пленумом Верховного Суду України в своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимоги, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним («Шмалько проти України», № 60750/00, пункт 43/, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», № 67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року; «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 51, рішення від 15 жовтня 2009 року та інші).

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, що виник між сторонами є автомобіль Mazda З Sport 2014 року випуску VIN- НОМЕР_3 ,державний номерний знак НОМЕР_2 .

Колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони зняття з реєстраційного обліку спірного автомобіля може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення про задоволення позову, у разі відчуження відповідачем спірного майна.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з застосованим судом першої інстанції іншим видом забезпечення позову, а саме заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відібрання у ОСОБА_1 автомобіля Mazda З Sport 2014 року випуску, оскільки вважає, що обраний спосіб забезпечення позову не є обґрунтованим.

Заява про забезпечення позову не конкретизує які конкретно дії направлені на відібрання у ОСОБА_1 автомобіля необхідно заборонити вчиняти відповідачу.

Водночас, позбавлення відповідача його права вчиняти передбачені законом дії, спрямовані на повернення майна у власність - є неприпустимим.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду в частині заборони зняття з реєстраційного облік спірного автомобіля постановлена з додержанням вимог закону, вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами, невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Водночас, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відібрання у ОСОБА_1 автомобіля.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2019 року в частині заборонення відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відібрання у ОСОБА_1 автомобіля Mazda З Sport 2014 року випуску VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в цій частині - відмовити.

В іншій частині ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна