Дата документу 24.06.2019 Справа № 335/2280/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2280/17 Головуючий у 1 інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/807/2352/19
У Х В А Л А

24 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Маловічко С.В., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2019 року причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року визнані не поважними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року залишено без руху.

Надано апелянту строк десять днів з дня отримання копії ухвали для направлення до апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням інших поважних причин пропуску останнього та зазначенням підстав для поновлення цього строку та попереджено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

21 червня 2019 року на виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2019 року ОСОБА_1 подав оновлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року.

В клопотанні від 21 червня 2019 року ОСОБА_1 посилається на ті ж самі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, які ухвалою судді Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2019 року вже були визнані не поважними.

Зокрема, за змістом його обох клопотань вбачається, що єдиною підставою поважності пропуску строку є факт отримання копії оскаржуваного рішення суду представником скаржника - Бабенко Г.О. тільки 08.05.2019 року.

Крім того, ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропуску строку посилається на велику зайнятись, пов`язану із народженням дитини та знаходженням його у відрядженнях.

Проте, вказані доводи не заслуговують на увагу та спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої

інстанції 10.07.2018 року.

20.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з заявою про перегляд рішення від 10 липня 2018 року.

Так, зі змісту вищевказаної заяви встановлено, що сам ОСОБА_1 зазначає, що про існування оскаржуваного рішення він дізнався 18.02.2019 року - з моменту накладення арештів на кошти, що містяться на банківських рахунках в межах виконавчого провадження.

Отже, подання 20.02.2019 заяви про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про існування оскаржуваного рішення та ознайомлення з його повним текстом. Без наявності копії оскаржуваного рішення було б неможливе подання у лютому 2019 р. заяви про перегляд такого рішення та викладення в ній доводів на спростування висновків суду.

Зі змісту заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що відповідачу чітко відомі доводи, викладені судом у його мотивувальній частині, які він намагається спростувати, зокрема, про його належне повідомлення про розгляд справи, про розмір заборгованості, який не підтверджено бухгалтерськими документами, про відсутність у банку ліцензії на валютні операції та неможливість надання банком кредиту в іноземній валюті.

Серед іншого, в матеріалах справи міститься ордер на надання правової допомоги від 26.02.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Єренко Д.В. (а.с. 36, т.2).

Так, протоколами судових засідань від 27.02.2019р, 11.03.2019р. підтверджено, що участь в судових засіданнях приймав Єренко Д.В.

12.03.2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про видачу копії ухвали від 07.03.2019 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, яку він отримав 18.03.19 року (т.2, а.с. 54).

Крім того, 22.03.2019 року інший представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи.

Також, в матеріалах справи міститься ордер на надання правової допомоги від 14.03.2019 року ОСОБА_1 адвокатом Бабенко Г.О.(т. 2, а.с. 202).

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи скаржника з приводу необізнаності щодо розгляду цієї справи та ознайомлення з текстом оскаржуваного рішення тільки 08.05.2019 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що копія оскаржуваного рішення була отримана за заявою представника ОСОБА_1 - Бабенко Г.О. тільки 08.05.2019 року не заслуговує на увагу, оскільки матеріалами справи підтверджується обізнаність відповідача зі змістом рішення, про вище зазначено.

На підтвердження доводів щодо неможливості своєчасного подання апеляційної скарги, ОСОБА_1 також посилається на знаходження у відрядженнях. До клопотання додано розпорядження про направлення ОСОБА_1 у відрядження.

Враховуючи, що скаржник особисто вказував, що йому стало відомо про існування рішення саме 18.02.2019 року, тому перевірці підлягають саме ті відрядження, які здійснювались після 18.02.2019 року.

Так, скаржник був відсутній з 27.02.2019 по 01.03.2019р., 18.03.2019р. по

22.03.2019р., з 03.04.2019.р по 06.04.2019р., з 10.04.2019 р. по 13.04.2019р., з 23.04.2019р. по 24.04.2019р., з 14.05.2019р. по 15.05.2019р., з 19.05.2019р. по 22.05.2019р., що загалом складає 23 дня.

Проте, апеляційну скаргу було подано 24.05.2019 року, тобто через 2,5 місяця з дня залишення без задоволення його заяви про перегляд заочного рішення, тобто з пропуском

на 1,5 місяці. Крім того, знаходження ОСОБА_1 у короткострокових відрядженнях

не позбавляло його можливості скласти апеляційну скаргу протягом строку на апеляційне оскарження, або доручити це своїм адвокатам.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. 1, 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41) Європейский суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Отже можливість поновлення процесуальних строків не може бути необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, п.52) Європейский суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При вищевикладених обставинах, вказані ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення, зважаючи на наявність двох представників, не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, тому не можуть бути визнані поважними.

В силу вимог ст. 358 ч. 4 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, роз`яснює ОСОБА_1 , що у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» він може подати клопотання про повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст. 358 ч. 4 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Маловічко