УХВАЛА

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 729/115/18

провадження № 61-11328ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є у спільній частковій власності з виділом часток в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому після уточнення позовних вимог, просив поділити житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 між співвласниками відповідно до варіанту №1 поділу житлового будинку та додатку №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи, виділивши йому у власність 1/2 частину будинку в натурі, а саме кухню 1-1 площею 15,9 кв.м., житлову кімнату 1-2 площею 17,1 кв.м., веранду а1 площею 7,4 кв.м., в веранді-прибудові а : коридор І-ІІ площею 6,8 кв.м., кладову І-ІІІ площею 5,6 кв.м., а також сарай Б, погріб П, вбиральню У, а у власність ОСОБА_1 1/2 частину будинку, а саме кухню 2-1 площею 16,1 кв.м., житлову кімнату 2-2 площею 17,5 кв.м., веранду а4 площею 8,2 кв.м., в веранді-прибудові а: кладову 2-ІV площею 5,6 кв.м., коридор 2-V площею 6,7 кв.м., а також сарай В, погріб П1, вбиральню У1. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 14 284,80 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору, витрат на професійну правничу допомогу, оплату проведення судової експертизи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 10.07.2017. Відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.1987 є власником іншої 1/2 частини зазначеного будинку. Житловий будинок має два окремих входи. Позивач бажає виділити в натурі належну йому на праві власності 1/2 частину будинку, приватизувати земельну ділянку, на якій розташована ця частина будинку, провести ремонтні роботи, здійснити прибудови, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, зареєструвати в будинку своїх рідних без дозволу відповідача.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року, залишене без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2019 року, позовні вимоги задоволено, виділено в натурі у приватну власність ОСОБА_2 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : в житловому будинку А: кухню 1-1 площею 15,9 кв.м., житлову кімнату 1-2 площею 17,1 кв.м.; веранду а1 площею 7,4 кв.м.; в веранді-прибудові а: коридор 1-II площею 6,8 кв.м., кладову 1-ІІІ площею 5,6 кв.м.; сарай Б, погріб П, вбиральню У; виділено в натурі у приватну власність ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : в житловому будинку А: кухню 2-1 площею 16,1 кв.м., житлову кімнату 2-2 площею 17,5 кв.м.; веранду а4 площею 8,2 кв.м.; в веранді-прибудові а: кладову 2-ІV площею 5,6 кв.м.; коридор 2-V площею 6,7 кв.м; сарай В, погріб П1, вбиральню У1. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 14284, 80 грн.

У червні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 64 017 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа становить суспільний інтерес та має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики. Однак Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є у спільній частковій власності з виділом часток в натурі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш