.
пр.. № 2/317/675/2019
Справа № 317/1064/19
26 червня 2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мінгазова Р.В.
за участю: секретаря судового засідання Герман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить позбавити його права користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що йому з 22.10.2013 р., на праві приватної власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. У належному йому житловому будинку зареєстрований колишнім власником будинку відповідач ОСОБА_2 , який за місцем реєстрації не проживає з 2013 року по теперішній час. Реєстрація відповідача у належному позивачу будинку чинить йому перешкоди у праві на оформлення субсидії, та призводить до нарахування зайвих сум за комунальні послуги, тому він вимушений звернутись до суду.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Заярна М.А. в судове засідання не з`явились, адвокат надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному вєб-порталі судової влади, до суду не з`явився, жодних заяв він нього не надходило.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2013 р., реєстровий № 5416, ОСОБА_1 набув право власності на будинок АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № витягу 6643155 від 23.07.2013 року.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в спірному житловому будинку з 18.09.2012 р., що підтверджується довідками виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, тоб-то колишнім власником житлового будинку.
Згідно до рішення №10 від 04.12.2015 року Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що «вул. Жовтнева» в с АДРЕСА_1 перейменована на «вул. Вишнева».
Згідно акту від 26.03.2019 р. про встановлення факту реєстрації та проживання складеного комісійно, встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований в буд. АДРЕСА_1 , однак не проживає з 2013 року по теперішній час.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника будинку позивача, та відсутній за місцем своєї реєстрації більше одного року.
За правилами статті 71 ЖК України, пункту 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року ( із наступними змінами ) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо ) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вищезазначеному будинку з поважних причин в ході розгляду справи не було встановлено.
Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи здійснюється протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання за заявою особи.
Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 6 місяців, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 77-81, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268, 280-284 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 права користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Запорізькій районний суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Мінгазов