Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 414/1581/15-ц

провадження № 61-7696св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя - доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 07 жовтня 2015 року у складі судді Ковальова В. М. та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 26 листопада 2015 року у складі колегії суддів: Назарової М. В., Лозко Ю. П., Романченка В. О.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 25 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк» (далі - ВАТ «Всеукраїнський Банк»), яке перейменовано на ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1028/07, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 49 935,00 грн на придбання автотранспортного засобу, зі сплатою 18 % річних, терміном повернення не пізніше 25 грудня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25 грудня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким остання зобов`язувалася відповідати у повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Всеукраїнський Банк» та ОСОБА_1 укладено договір застави автотранспортного засобу, згідно з яким ОСОБА_1 передала банку в заставу належний їй автомобіль марки DAEWOO Lanos, 2007 року, синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань щодо погашення кредиту, в останньої станом на 14 серпня 2015 року утворилася кредитна заборгованість у розмірі 71 142,46 грн, яку банк просив стягнути з відповідачів солідарно, на його користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 07 жовтня 2015 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 вчинила всі дії на виконання рішення банку щодо передачі авто, яке було предметом застави, в рахунок погашення кредитної заборгованості. Банком повідомлено ОСОБА_1 про її повний розрахунок за кредитним договором від 25 грудня 2007 року. Позов є не обґрунтований.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 26 листопада 2015 року рішення Кремінського районного суду Луганської області від 07 жовтня 2015 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції повно й всебічно досліджено фактичні обставини справи, правильно застосовано правові норми до спірних правовідносин. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А. звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12 квітня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справвідкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А.

02 березня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до розгляду.

У лютому 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суди дійшли помилкових висновків про погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед банком за рахунок автомобіля, який був предметом застави. ПАТ «ВіЕйБі Банк» невідомо про будь-які документи, які складені від імені банку, на підтвердження погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором. Ухилення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати заборгованості за кредитним договором призведе до штучного зменшення ліквідаційної маси, що порушить права держави, інших кредиторів, завдасть збитків державі в особливо великих розмірах.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 грудня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1028/07, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 49 935,00 грн на придбання автотранспортного засобу, зі сплатою 18 % річних, терміном повернення не пізніше 25 грудня 2014 року.

Між ВАТ «Всеукраїнський Банк» та ОСОБА_1 укладено договір застави автотранспортного засобу, згідно з яким ОСОБА_1 передала банку в заставу належний їй автомобіль марки DAEWOOLanos, 2007 року, синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Пунктом 1.4 кредитного договору сторони передбачили, що забезпеченням виконання зобов`язання є застава автотранспортного засобу.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25 грудня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким остання зобов`язувалася відповідати у повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань щодо погашення кредиту, в останньої станом на 10 листопада 2014 року утворилася кредитна заборгованість у розмірі 63 834,37 грн.

Зважаючи на те, що позичальник ОСОБА_1 проживає в зоні проведення антитерористичної операції та немає об`єктивної можливості виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, кредитнимкомітетом банку ухвалено рішення, відповідно до якого погоджено отримати від ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність з правом розпорядження автомобілем, який є предметом застави, після чого банк мав здійснити списання та анулювання існуючої заборгованості за кредитним договором № 1028/07 від 25 грудня 2007 року та вивести автомобіль із застави, виключивши запис щодо нього із реєстру прав обтяжень рухомого майна.

На виконання вказаного рішення ПАТ «ВіЕйБі Банк» 14 листопада 2014 року від імені боржника ОСОБА_1 посвідчено довіреність на ім`я представників банку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо користування та розпорядження автомобілем марки DAEWOO Lanos, 2007 року, синього кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був предметом застави.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 14 листопада 2014 року остання повністю виконала всі зобов`язання за кредитним договором № 1028/07 від 25 грудня 2007 року перед ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України регламентовано, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до статті 572 ЦК України всилу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом частини другої статті 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 129 Конституції України та статтею 10 ЦПК України 2004 року визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доводи касаційної скарги про те, що банку невідомо про передачу боржником автомобіля, який був предметом застави, в рахунок погашення кредитної заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції банк не спростував надані відповідачем докази на обгрунтування погашення нею заборгованості перед банком. Позивачем не доведено, що комітетом ПАТ «ВіЕйБі Банк» рішення щодо посвідчення від імені боржника на ім`я представників банку нотаріальної довіреності на розпорядження заставним автомобілем не приймалося та списання заборгованості за кредитним договором не відбулось.

Суди дійшли правильного висновку, що за умови надання банком боржнику ОСОБА_1 , яка вчинила всі дії на виконання рішення кредитного комітету ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо заставного майна, підтвердження про повне виконання нею зобов`язань за кредитним договором, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини справи, повно та всебічно дослідили докази у справі, надали їм належну оцінку та ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Належними та достовірними доказами позивач не спростував встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до незгоди із судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 07 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик