Справа № 487/2187/19 Головуючий у 1-ї інстанції Гаврасієнко В.О.
Провадження № 22ц/812/1102/19 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника відповідача - Клис Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

(далі АТ «Миколаївобленерго»)

на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва, постановлену під головуванням судді Гаврасієнка В.О. від 2 травня 2019 року в залі судових засідань в м. Миколаєві зі складанням її повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_1 до АТ «Миколаївобленерго»,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія»

(далі ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія»)

про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Миколаївобленерго» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, а саме відновити електропостачання будинку.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, поданою в його інтересах представником - адвокатом Заливчим Я.В., про забезпечення позову шляхом відновлення електропостачання житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зобов`язано АТ «Миколаївобленерго» відновити постачання електричної енергії до вищевказаного житлового будинку до набрання чинності рішенням по справі.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Миколаївобленерго» просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, наслідком якого стало постановлення оскаржуваної ухвали з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначало, що електропостачання було відключено у зв`язку із неможливістю усунення порушення на місці його виявлення, і позивачем до теперішнього часу таке порушення не усунуто.

Крім цього виявлене представниками АТ «Миколаївобленерго» порушення полягає у порушенні схеми обліку електроенергії, що споживається, а тому відновлення електропостачання до його усунення призведе до несанкціонованого відбору електроенергії (безоблікового споживання) та знищення доказів його наявності, а також порушення правил улаштування електроустановок.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вважав апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а її доводи необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача про відновлення електропостачання відповідачем залишено без уваги.

Проте з такими висновками погодитися неможна.

Так, у відповідності до вимог частини 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову має бути спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача.

Указане відповідає і роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2019 року АТ «Миколаївобленерго» складено акт про порушення №S 9172, а саме самовільне підключення електроустановок струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі, що не є власністю електропостачальника схованою проводкою, з порушенням схеми обліку, поза засобом обліку шляхом розриву відного кабелю та улаштування додаткових підключень.

В акті зазначено про повне відключення будинку від електропостачання, у зв`язку із неможливістю усунення таких порушень у момент його складення ( а.с.5-6).

18 січня 2019 року позивач звернувся до АТ «Миколаївобленерго» з заявою про відновлення електропостачання будинку (а.с.9-11), але відповідачем відмовлено в задоволенні зазначеної заяви із посиланням на п. 7.6. Правил улаштування електроустановок Кодексу комерційного обліку електричної енергії.

Тому 22 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати дії АТ «Миколаївобленерго» в частині припинення постачання електричної енергії до житлового будинку неправомірними та зобов`язати відповідача відновити постачання електроенергії.

Одночасно подав заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання АТ «Миколаївобленерго» відновити постачання електричної енергії до житлового будинку, посилаючись на порушення своїх прав, внаслідок неправомірного відключення відповідачем належного йому будинку від електропостачання, за захистом яких він звернувся до суду та відкриттям за його позовом провадження.

Разом з тим, за положеннями частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

В той же час, за матеріалами справи, предметом заявленого ОСОБА_1 позову є зобов`язання відповідача відновити електропостачання будинку, і тому єдиним способом реалізації судового рішення, у разі задоволення його позовних вимог, є фактичне підключення будинку до електропостачання.

За такого суд першої інстанції застосував захід забезпечення позову, всупереч вимогам частини 10 статті 150 ЦПК України, оскільки обраний позивачем вид забезпечення є по суті способом виконання такого рішення суду.

Одночасно позивачем у поданій ним заяві про забезпечення позову не обґрунтовані наслідки невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову, та не зазначено, яким чином невжиття їх у майбутньому спричинить утруднення чи зробить неможливим виконання рішення суду, що є за законом його процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України).

Не надано на обґрунтування обраного виду забезпечення позову і доказів щодо усунення ним зафіксованих порушень про самовільне (поза приладом обліку) підключення належної йому електроустановки до мереж, що не є власністю енергопостачальника, або відсутності самого факту порушення (в тому числі за допомогою експертного висновку).

За такого, висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову є передчасним та таким що не відповідає обставинам справи та вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Посилання позивача та його представника на пункт 7.11. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року, не може бути взято до уваги колегією суддів, так як його положення стосуються: по-перше, фактів відключення за наявністю заборгованості по сплаті за спожиту електроенергію; по-друге, подачі позову щодо оспорювання самого факту порушення цих Правил, а не фактом припинення та відновлення електропостачання; та по-третє, його вимоги суперечать нормам процесуального права в частині видів забезпечення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 2 травня 2019 року скасувати, та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в його інтересах представником - адвокатом Заливчим Я.В. про забезпечення позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Миколаївобленерго» 1 921 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена, у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України, в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дати складення повного тексту судового рішення.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова