Справа № 308/5395/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Балаж Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ламбруха Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2019 року (у складі судді Лемак О.В) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради та виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування і державного реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у травні 2019 р.

Просив:

-визнати незаконним і скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради Маги Т.В. за № 37780008 від 26.10.2017 р., яким скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та визнати незаконним і скасувати рішення від 07.03.2018 р. № 40042137, яким зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га, кадастровий номер НОМЕР_2 за Ужгородською міської радою;

-визнати незаконним і скасувати пункт 2.1. рішення Ужгородської міської ради № 1516 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 18 квітня 2019 р., яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу Департаменту міського господарства земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га, на дві земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Одночасно з позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій останній просить:

-накласти арешт на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , а також на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ;

-заборонити Ужгородській міській раді, в тому числі виконавчому комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, їх посадовим особам та структурним підрозділам (відділам, управлінням, департаментам), державним реєстраторам структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційній дії та проводити державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_3 загальною площею 0,0051 га та НОМЕР_4 загальною площею 0,844 га;

-заборонити Ужгородській міській раді, в тому числі виконавчому комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, їх посадовим особам та структурним підрозділам (відділам, управлінням, департаментам) приймати будь-які рішення щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , а також земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 або прав на них убудь-який спосіб, в тому числі, але не виключено, шляхом купівлі-продажу, викупу, продажу через аукціон або за конкурсом та іншими способами, а також заборонити передавати у власність, розпорядження, користування, оренду громадян чи юридичних осіб, укладати та підписувати договори оренди, вчиняти їх державну реєстрацію.

На обґрунтування указав, що з метою виключення державної реєстрації поділу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого буде змінено юридичну долю спірного майна ще до вирішення заявленого позову по суті, та усунення можливості її відчуження, що може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, недопущення порушення законних прав та інтересів позивача, які можуть виразитися у позбавленні права власності на належну йому земельну ділянку, позивач вважає необхідним просити суд ужити заходи забезпечення позову.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2019 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Адвокат Ламбрух О.С. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та прийняти постанову, якою вжити заходи забезпечення позову.

Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог;

-судом першої інстанції не було враховано того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до зміни власника спірного земельної ділянки, що унеможливить виконання рішення суду;

-оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування, попри судову заборону, вже було вчинено дії щодо зміни юридичного статусу земельної ділянки та власника спірного майна.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Ламбрух О.С., підтримав апеляційну скаргу повністю. Решта учасників не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу - скасувати, а заяву про забезпечення позову задовольнити, з таких мотивів.

Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову немає. Позивачем не зазначені ризики, які б перешкоджали подальшому виконанню судового рішення; не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Однак, із таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися через його невідповідність обставинам справи, письмовим доказам і нормам процесуального права.

За приписами ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії (п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як убачається із матеріалів справи, позивач був власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га, кадастровий номер НОМЕР_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 25 серпня 2010 р. і додатковим договором №1 від 01 грудня 2015 р.

Однак рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради №37780008 від 26.10.2017 р. запис про право власності позивача на цю земельну ділянку скасовано.

Указане рішення є предметом оскарження у цій цивільній справі.

Надалі пунктом 2.1. рішення Ужгородської міської ради №1516 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» від 18 квітня 2019 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу Департаментом міського господарства земельної ділянкиза адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га, кадастровий номер НОМЕР_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Указаний пункт рішення органу місцевого самоврядування також оскаржується позивачем у рамках цієї цивільної справи.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на спірні земельні ділянки та заборонити відповідачам учинять будь-які дії, які можуть призвести до унеможливлення чи утруднення виконання майбутнього судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача.

Очевидно, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони відповідачам учиняти будь-які дії щодо спірного майна є ризики, що в подальшому відповідачами можуть вчинятися дії, покликані на відчуження спірного майне, яке позивач вважає своєю законної власністю.

У випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивача виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під час розгляду справи по суті спірні земельні ділянки можуть бути будь-яким способом відчужені третім особам, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення, знову ж таки, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин і ніяким чином не порушать права учасників спору, а навпаки, зможуть забезпечити рівність таких прав.

Ужиття заходів забезпечення позову захистить права позивача у випадку задоволення його позовних вимог. Інтереси та права відповідачів таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідачі і надалі зможуть реалізувати свої права стосовно земельних ділянок, які на цей момент є спірними.

Стороною поповича належними та допустимими доказами доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Висновок суду першої інстанції у цій частині є необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинами справи, матеріалам наявним у ній, і нормам процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів дійшла висновку, що заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити в повному обсязі, а ухвалу скасувати як незаконну

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ст.ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Ламбруха Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

2.Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2019 року скасувати.

3.Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

3.1.накласти арешт на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , а також на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ;

3.2.заборонити Ужгородській міській раді, в тому числі Виконавчому комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, їх посадовим особам та структурним підрозділам (відділам, управлінням, департаментам), державним реєстраторам структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційній дії та проводити державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_3 , загальною площею 0,0051 га та НОМЕР_4, загальною площею 0,844 га;

3.3.заборонити Ужгородській міській раді, в тому числі Виконавчому комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, їх посадовим особам та структурним підрозділам (відділам, управлінням, департаментам) приймати будь-які рішення щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , а також земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 або прав на них в будь-який спосіб, в тому числі, але не виключено, шляхом купівлі-продажу, викупу, продажу через аукціон або за конкурсом та іншими способами, а також заборонити передавати у власність, розпорядження, користування, оренду громадян чи юридичних осіб, укладати та підписувати договори оренди, вчиняти їх державну реєстрацію.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5.Повне судове рішення складено 11 червня 2019 року.

Судді: