Справа № 305/315/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі МИКУЛЯК Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 305/315/18 за скаргою боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи Рахівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, стягувач ОСОБА_2 і боржник ОСОБА_3 , на дії та рішення державного виконавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду від 18 березня 2019 року, головуючий суддя Ємчук В.Е., -

встановив:

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 27.02.2018 подав до суду зазначену скаргу, заінтересованими особами вказав Рахівський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, стягувача ОСОБА_2 і боржника ОСОБА_3 , у подальшому збільшив вимоги скарги та остаточно мотивував їх наступним.

Постановою держвиконавця Рахівського РВ ДВС Красневич Маріанни Федорівни від 09.02.2018 у виконавчому провадженні № 55293329 накладено штраф на скаржника, який є боржником у цьому провадженні, у розмірі 3400,00 грн за невиконання рішення суду. Виконавче провадження здійснюється із примусового виконання рішення Рахівського районного суду від 17.10.2017 у справі №305/786/17, що ним зобов`язано ОСОБА_1 і ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_1 , у користуванні земельною ділянкою, зобов`язавши їх не здійснювати будь-яких дій щодо пошкодження, перекриття чи блокування іншим чином полотна під`їзної дороги та привести в попередній стан полотно під`їзної дороги, що веде до земельної ділянки та дворогосподарства ОСОБА_2 за вищевказаною адресою.

У постанові зазначено, що боржнику ОСОБА_1 було надіслано вимогу держвиконавця рекомендованим листом за вих. № 13.8-40/901 щодо повторного виконання виконавчого листа №305/786/17 від 20.11.2017, виданого Рахівським районним судом, та зобов`язано 08.02.2018 усунути ОСОБА_2 зазначені перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Станом на 08.02.2018, як зазначено в постанові, при перевірці держвиконавцем виконання рішення суду у присутності працівників поліції встановлено, що рішення суду боржниками не виконано, про що свідчить акт державного виконавця, складений 08.02.2018 на місці проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом встановлено: виїздом на місце виконання за адресою: АДРЕСА_1, виявлено, що рішення суду по справі №305/786/17 від 20.11.2017 станом на 08.02.2018 року не виконано.

Держвиконавець встановив невиконання рішення суду боржниками та в порядку ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» наклав на боржника ОСОБА_1 штраф.

Дії державного виконавця при складанні акту від 08.02.2018 є неправомірними, постанова про накладення штрафу є незаконною і такою, що порушує права та законні інтереси скаржника. Так, станом на 08.02.2018 рішення суду боржником було виконане в тій його частині та в обсязі, які зазначені в резолютивній частині, а саме:

не вчинено жодних дій, які були б спрямовані на пошкодження, перекриття чи блокування іншим чином полотна під`їзної дороги, при цьому, слід зауважити, що в резолютивній частині судового рішення не вказано, якої дороги, її місця розташування, призначення тощо;

приведено в попередній стан полотно під`їзної дороги, що веде до належних ОСОБА_2 земельної ділянки і дворогосподарства в АДРЕСА_1 , при цьому, слід зауважити, що в резолютивній частині судового рішення не зазначено в який стан боржнику слід привести полотно під`їзної дороги: прибрати дорогу від каміння, гравію, сторонніх предметів, побутового сміття тощо.

Таким чином, дії державного виконавця Красневич М.Ф. при складанні Акту від 08.02.2018, згідно якого боржниками нібито станом на 08.02.2018 не було виконано рішення суду, через що нею накладено на боржника ОСОБА_1 штраф, є незаконними, накладений штраф є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що в резолютивній частині судового рішення, за яким був виданий виконавчий лист та було відкрито виконавче провадження з примусового його виконання, не зазначено конкретних дій, які б мали бути вчинені боржником на користь стягувача, посилання держвиконавця на невиконання рішення суду є необґрунтованим, а його рішення щодо застосування до боржника штрафних санкцій є самоправством та перевищенням службових обов`язків. Якщо держвиконавець вважає, що бездіяльністю боржника не виконано рішення суду, то в акті мало бути зазначено, які саме дії не виконані, або які саме конкретні дії він повинен за рішенням суду вчинити.

Отже, ані акт державного виконавця, ані постанова про накладення штрафу не є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець Красневич М.Ф. накладаючи штраф вимог закону до уваги не взяла, не звернула уваги на резолютивну частину судового рішення та вимог виконавчого листа, у зв`язку з чим нею були прийняті незаконні рішення та були вчинені неправомірні дії.

Про наявність акту від 08.02.2018 скаржник дізнався з постанови від 08.02.2018 про накладення штрафу, яку він отримав 17.02.2018, тому 10-денний строк на оскарження рішення державного виконавця пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Посилаючись на ці обставини, боржник ОСОБА_1 остаточно просив:

поновити строк подання скарги до суду;

скасувати:

акт державного виконавця Рахівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Красневич Маріанни Федорівни від 08.02.2018 про невиконання ОСОБА_1 рішення Рахівського районного суду від 17.10.2017 у справі №305/786/17;

постанову державного виконавця Рахівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Красневич М.Ф. від 09.02.2018 про накладення на нього штрафу за невиконання рішення Рахівського районного суду від 17.10.2017.

Ухвалою Рахівського районного суду від 18.03.2018 скаргу залишено без задоволення. День складення повного тексту судового рішення в ньому не зазначений.

Скаржник ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бочкор М.М., ухвалу суду оскаржив як незаконну та необґрунтовану, просить її скасувати, скаргу - задовольнити. На обґрунтування апеляції посилається загалом на ті самі обставини, якими мотивувалася скарга. Крім того, зазначає, що в рішенні суду, яке виконувалося боржником, не було конкретизовано, які саме дії повинні були вчинити боржники для його виконання, їх не було зобов`язано вчинити конкретні дії чи утриматися від таких. Рішення суду було фактично виконане: вилами боржників з дозволу держвиконавця було зруйноване бетонне кільце колодязя, було засипано колодязь, який слугував перешкодою для під`їзду до дворогосподарства стягувача, та були демонтовані ворота на в`їзді до дворогосподарства ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляцію заінтересована особа Рахівський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Зазначає, зокрема, що рішення суду не було своєчасно виконане боржником, за що на нього накладалися штрафи, один з яких частково сплачений, а невиконання рішення суду мало наслідком реєстрацію кримінального провадження щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відмовляючи в скарзі боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості та недоведеності по суті. Проте, погодитись із таким вирішенням справи не можна, оскільки судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Згідно зі ст. 2, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст. 5 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу; провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи; кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, або в інший ефективний спосіб, що не суперечить закону.

Учасниками цивільних і процесуальних відносин є фізичні та юридичні особи (ст.ст. 1, 2, 24-26, 30, 80, 91, 92 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 42, 46-48 ЦПК України).

Скарги на дії, бездіяльність, рішення державних виконавців розглядаються за загальними правилами, встановленим цивільним процесуальним законом, із винятками і особливостями, передбаченими Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». За правилами, встановленими ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, по захист своїх порушених прав, в тому числі, зі скаргою, може до суду звернутися особа, права якої порушені, зокрема, боржник у виконавчому провадженні, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі скаржника відповідає обов`язок належного суб`єкта, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються (суб`єкта оскарження), усунути відповідне порушення. Сторона виконавчого провадження може оскаржити рішення, дії (бездіяльність) саме конкретного державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби. Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до ЦПК України (ст. 13 ч. 1 ЦПК України), тобто, за зверненням, поданим щодо реальної особи, яка має цивільну та процесуальну право- і дієздатність повинна відповідати за скаргою. У цьому розумінні та з урахуванням положень ст. 19 Конституції України суд управі здійснювати провадження в справі в порядку цивільного судочинства лише відповідно до правил, встановлених цивільним процесуальним законом, і в межах повноважень, наданих суду законом у такому процесі.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, водночас не зв`язаний доводами скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення (ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України).

Боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 подав до суду скаргу на дії та рішення державного виконавця і вказав у скарзі заінтересованими особами Рахівський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, стягувача ОСОБА_2 і боржника ОСОБА_3 (а.с. 1-3). Збільшуючи вимоги скарги, боржник не змінив складу і правового статусу учасників процесу (а.с. 13-14). За складом учасників процесу слід розуміти так, що суб`єктом оскарження (а не заінтересованою особою) можна вважати Рахівський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області. Водночас боржник просив скасувати акт, складений 08.02.2018 державним виконавцем Рахівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Красневич Маріанною Федорівною, та постанову державного виконавця Рахівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Красневич М.Ф. від 09.02.2018 про накладення на нього штрафу.

Однак, боржник ОСОБА_1 звернувся зі скаргою не визначивши суб`єкта оскарження як такого, так не визначивши належного суб`єкта оскарження, позаяк орган ДВС не є таким відповідно до положень ЦПК України, державний виконавець, дії та рішення якого оскаржуються фактично, не був визначений ані як суб`єкт оскарження, ані як учасник процесу в будь-якому процесуальному статусі і, крім того, державний виконавець із прізвищем «Красневич» не вчиняв відповідних дій, не приймав рішень, а такі вчиняв державний виконавець Рахівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області « Красевич Маріанна Федорівна» (а.с. 37-40, 43, 46, 52, 54 та ін.). Державний виконавець Красевич М.Ф. не брав участі в справі.

Таким чином, боржник ОСОБА_1 зі скаргою на рішення та дії належного суб`єкта оскарження та в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законом, не звертався.

Розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного розгляду справи зміни у складі учасників процесу допустимі лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві (ст. 23 ч. 1, ст. 24 ч. 1, ст. 55 ч. 1, ст.ст. 351, 352, ст. 368 ч. 1 ЦПК України).

Боржник на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами і подав скаргу без визначення суб`єкта оскарження, а якщо припускати, ним є орган ДВС, то щодо суб`єкта оскарження, який таким не міг бути. Тим часом, саме належний суб`єкт оскарження у справі повинен доводити свою правову позицію, подавати заперечення проти скарги тощо. Докази, які оцінюються в цивільній справі, факти, що на їх підставі встановлюються, за сукупністю яких вирішується питання про права і обов`язки учасників процесу, ухвалюється судове рішення, мають правове значення, якщо ці дії вчиняються у процесі, участь в якому беруть належні учасники у належному процесуальному статусі. У даному випадку факти щодо прав і обов`язків відповідних суб`єктів виконавчого провадження мають правове значення, якщо встановлені у справі, в якій є і бере участь належний суб`єкт оскарження - державний виконавець. З матеріалів справи, які містять окремі матеріали виконавчого провадження № 55293329, убачається, що виконавчі дії, передусім ті, що оскаржуються (а.с. 52, 54), в ньому здійснював держвиконавець Красевич М.Ф.

Тож скаргу не було подано, а справу не було вирішено щодо належного суб`єкта оскарження, чого зазначення держвиконавця « Красневич М.Ф. » у скарзі не усуває. Суд не мав процесуальних підстав за відсутності належного учасника процесу для вирішення скарги по суті. Таке вирішення справи є неправильним у процесуальному розумінні, рішення суду не відповідає вимогам ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України, вищенаведені обставини виключали можливість реального вирішення скарги через відсутність у справі належного суб`єкта оскарження, без якого про законність вирішення скарги не йдеться. Питання обґрунтованості скарги по суті, її доведеності, належності обраного боржником способу судового захисту, інші обставини і питання наразі значення не мають і не можуть вирішуватися з огляду на вищевказані процесуальні причини, що встановлені під час апеляційного розгляду справи. За умовами справи на стадії апеляційного провадження викладені обставини не можуть бути змінені, а порушення норм закону не можуть бути усунені чи виправлені.

Вирішення справи щодо неналежного суб`єкта оскарження та відсутність у справі необхідного для вирішення скарги суб`єкта оскарження є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, положення ст. 367 ч. 4, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 4 ЦПК України встановлюють, що прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Відтак, суд першої інстанції не мав підстав для вирішення скарги боржника по суті та ухвалив рішення про відмову в ній із порушенням норм процесуального права, тому на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, ухвалу суду скасувати, скаргу боржника залишити без задоволення з наведених вище процесуальних підстав.

Керуючись ст. 367 ч. 4, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ч. 3 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Рахівського районного суду від 18 березня 2019 року скасувати, скаргу боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи Рахівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, стягувач ОСОБА_2 і боржник ОСОБА_3 , на дії та рішення державного виконавця залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 20 червня 2019 року.

Судді