ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5568/18 Номер провадження 22-ц/814/1674/19Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

Розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі судді Кривич Ж.О. від 10 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України», в якому просила визнати протиправними та такими, що порушують права споживача дії банку щодо обмеження її доступу до власних коштів, що знаходяться на його рахунках, зобов`язати відповідача негайно зняти обмеження доступу до власних коштів.

Позов вмотивований тим, що вона як внутрішньо переміщена особа, є споживачем банківських послуг, отримуючи пенсію через установу банку за допомогою банківської картки . Проте, з червня 2018 року банк заблокував користування належними їй коштами та не відповів на запит про причини такого блокування.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про захист прав споживача залишено без задоволення.

Відмова в задоволенні позову обґрунтована встановленою судом відсутністю в діях банку порушень прав позивача як споживача банківських послуг та правомірністю його дій відповідно до вимог Постанови КМУ від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та інших норм чинного законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Зокрема вказує, що суд встановивши, що для неї, як внутрішньо переміщеної особи, застосовуються додаткові вимоги під час здійснення соціальних виплат, не з`ясував, чи відноситься до таких виплат пенсія, яка за своєю правовою природою є особистими коштами позивача.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та отримує пенсію на відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України" поточний рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується заявою позивача про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 01.06.2016 року.

З довідки про взяття на облік № від 01.08.2016 року вбачається, що позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживає в АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що 05.06.2018 року при знятті пенсійних коштів зі свого рахунку виявилося блокування платіжної картки, що унеможливило зняття належних їй коштів.

У своєму зверненні до банку 07.06.2018 р. позивач просила пояснити причину та дату блокування картки, на яке банківська установа 10.08.2018 року надала відповідь, що видаткові операції по пенсійній картці були зупинені 05.06.2018 року в зв`язку з не проходженням нею обов`язкової фізичної ідентифікації.

Вказані дії на думку ОСОБА_1 є дискримінаційними як по відношенню до неї, так і інших осіб, які проживають на тимчасово окупованій території, в порівнянні з іншими громадянами України щодо яких відсутній механізм блокування пенсійних коштів та не встановлений обов`язок проходження фізичної ідентифікації.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку про відсутність дискримінації по відношенню до позивача, з огляду на те, що банк діяв у відповідності до Постанови КМУ від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якою визначена обов`язкова процедура ідентифікації осіб через визначений проміжок часу, а відтак банк діяв в правовому полі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Сторонами не заперечується факт зупинення видаткових операції за поточним рахунком позивача 05.06.2018 року та відновлення видаткових операції 07.08.2018 року після ідентифікації клієнта.

Відповідно до ч.1 Постанови № 637 КМУ «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, строк дії карток встановлюється до трьох років за умови проходження фізичної ідентифікації клієнта в установах публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" перші 2 рази кожні шість місяців, у подальшому - кожні 12 місяців. Після завершення строку дії картки вона перевипускається за рахунок публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

За відсутності проходження фізичної ідентифікації одержувачів соціальних виплат публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" зупиняє видаткові операції за поточним рахунком та не пізніше ніж протягом наступного дня інформує про таке рішення структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, який видав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та Міністерство фінансів.

Поновлення або припинення соціальних виплат здійснюється публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365.

Таким чином, національним законодавством з метою забезпечення безпеки та запобігання вчинення злочинів під час отримання соціальних виплат, в тому числі і пенсій, урегульовано порядок їх виплат внутрішньо переміщеним особам та визначено процедуру проходження фізичної ідентифікації .

Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позову.

Посилання апелянта на дискримінаційні дії з боку банку, що виразилися в блокуванні коштів на її картковому рахунку внаслідок недотримання процедури фізичної ідентифікації, колегія суддів не розглядає як підставу для скасування судового рішення, оскільки така процедура визначена на законодавчому рівні і відповідач був зобов`язаний її дотримуватись.

Крім того, під час розгляду справи № 826/12123/16 про визнання нормативно-правових актів, зокрема абзаців 6,7,8 Постанови КМУ №637 незаконними та такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, суди трьох інстанцій дійшли до наступного висновку.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Вимога фізичної ідентифікації клієнта через певні проміжки часу переслідує мету запобігти вчиненню злочинів із коштами, які спрямовуються державою на соціальні виплати своїм громадянам. У цьому сенсі така вимога є дієвим превентивним механізмом і не є такою, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили або має дискримінаційний характер.

Верховний Суд своєю постановою від 20.12.2018 року залишив без змін постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2017 року, якою у задоволенні позову в цій частині було відмовлено, та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року, якою постанова окружного суду була залишена без змін.

Враховуючи, що дії банку щодо необхідності ідентифікації клієнта, не суперечать законодавству, спрямовані саме на захист інтересів отримувачів соціальних виплат, а отже не можуть розцінюватись як дискримінаційні і слугувати підставою для задоволення позову.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 квітня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.