Справа №133/3069/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05.06.19 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Панасюка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства "Лоза " в особі голови господарства Демидюка Василя Яковича про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Селянського фермерського господарства "Лоза" в особі голови господарства ОСОБА_2 Василя Яковича, в якому просив розірвати договір оренди землі з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 3.5138 га, розташованої на території Самгородоцької сільської ради, Козятинського району, Вінницької області, укладений 30.11.2011 між його батьком ОСОБА_3 та відповідачем, зобов`язати останнього повернути йому вказану вище земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію договору оренди землі б/н від 30.11.2011 та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі у розмірі 704,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку йому належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.5138 га на території Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Раніше власником зазначеної земельної ділянки був його батько ОСОБА_3 , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого відділом Держкомзему у Козятинському районі, Вінницької області 09.11.2010, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Дриботун Т.В. 17.11.2009 за реєстровим №2-1283, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 40, кадастровий номер НОМЕР_3 .

30.11.2011 на вказану земельну ділянку його батьком - ОСОБА_3 був заключений договір оренди землі з СФГ «Лоза» в особі голови господарства ОСОБА_4 строком на 10 років, який був зареєстрований у відділі Деркомзему у Козятинському районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.12.2011 за №03919.

20 серпня 2017 року його батько помер. На підставі заповіту, посвідченого секретарем виконкому Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 20.03.2015 за реєстровим № 25, спадкоємцем майна померлого батька є він - ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ННВ 870039 від 10 квітня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Безбах Ю.А., спадщина на яку видано свідоцтво складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.5138 га. на території Самгородоцької сільської ради, Козятинського району, Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 . Право власності на земельну ділянку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

В вересні 2018 на підставі п. 40 Договору оренди землі він звернувся до відповідача з вимогою не використовувати дану земельну ділянку, так як мав намір обробляти її у власних потребах.

Крім того, 04.10.2018 він звернувся до відповідача з угодою щодо розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін та повернення йому земельної ділянки. Незважаючи на це, відповідач ухиляється від повернення йому спірної земельної ділянки, що спонукало його звернутися з даним позовом до суду.

Спірна земельна ділянка на підставі Договору оренди земельної ділянки перебуває в оренді СФГ «Лоза» в особі голови господарства ОСОБА_4 .

У п.40 Договору оренди землі від 30.11.2011, укладеного між спадкодавцем ОСОБА_3 та відповідачем, сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору.

При цьому зазначений пункт Договору будь-ким із його учасників не оспорювався й у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Зміст п. 40 спірних договорів оренди землі в повній мірі відповідає пункту 40 Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220, та ніякого двозначного тлумачення не містить. У зв`язку з вказаним він, як новий власник орендованої відповідачем земельної ділянки, обґрунтовано скористався своїм правом та ініціював питання про одностороннє дострокове розірвання Договору оренди земельної ділянки на підставі п. 40 даного договору.

10.12.2018 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження у даній справі було відкрито та справу призначено в порядку загального позовного провадження.

Відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вважає позовні вимоги незаконними та такими, що порушують законні права та інтереси відповідача, зазначивши наступне. Жодного звернення в СФГ «Лоза» від позивача не зареєстровано, усних звернень від вищезазначеної особи не було. Дане підтверджується відсутністю будь-яких доказів, які могли би підтвердити дані обставини.

Позивач зазначає, що після звернення із вимогою про невикористання земельної ділянки, 04.10.2018 він звернувся до відповідача із угодою про розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін, та у зв`язку із невиконанням угоди позивач змушений звернутись до суду. Ознайомившись із даною угодою встановлюється те, що вона не містить відмітки про її отримання відповідачем, також в матеріалах справи відсутні докази направлення такої угоди будь-яким іншим способом. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів тверджень позивача, та відповідно порушення його законних прав та інтересів з боку відповідача, як на цьому наголошує у позовній заяві позивач.

Починаючи з моменту укладення договору оренди, відповідачем здійснювалось поліпшення земельної ділянки, на основні положення оновлених підходів до управління родючістю ґрунту в сучасних умовах, а саме: застосування добрив, збільшення надходження до ґрунту органічних речовин за рахунок побічної продукції, загортання у ґрунт основної маси післяжнивних решток, створення умов для більш ефективної гуміфікації органічних матеріалів, що надходять до ґрунту через застосування відповідних агротехнічних і агрохімічних заходів, проведено осінню оранку земельної ділянки.

Ознайомившись із змістом типового договору вбачається, що його зміст частково не відповідає змісту укладеного договору.

Відповідно до п. 40 типового договору оренди землі, який затверджено Постановою КМУ від 03.03.2004 № 220 «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку (орендовані земельні ділянки) до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є (не є) підставою для зміни умов або розірвання договору.» (непотрібне закреслити).

Таким чином, вищезазначеним встановлюється те, що законодавець, затверджуючи типовий договір оренди землі, надав сторонам право вибору чи являється або не являється перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи підставою для зміни умов або розірвання договору, що сторони у відповідності до вказівок типового договору повинні були закреслити те, що непотрібне. Однак, із змісту укладеного між сторонами договору оренди, не вбачається, що сторонами договору було обрано конкретну умову, як на це посилається позивач, дане підтверджується реєстраційною справою, яка міститься в матеріалах справи.

Отже, із змісту договору оренди вбачається, що сторонами не досягнуто згоди відносно положень п. 40 договору оренди, а тому, доцільно звернутись до положень чинного законодавства, яке регулює відносини в сфері оренди землі, а саме ЗУ «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Таким чином, зважаючи на те, що жодних інших окремих підстав, як в сукупності так і окремо позивачем в позовній заяві не наведено, а єдиною підставою, якою користується позивач є спірний пункт 40 договору оренди, який в свою чергу може бути трактовано по різному, у позивача відсутня законна підстава для розірвання договору оренди, та позбавлення таким чином відповідача на те, що він розраховував при укладенні договору оренди, та відповідного поліпшення земельної ділянки.

Жодних порушень умов договору, які тягнуть за собою визнання договору недійсним у відповідності до чинного законодавства України відповідачем допущено не було, а тому необхідно відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і підтвердив обставини, викладені в ньому, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача адвокат Панасюк І.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.11.2011 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі голови СФГ «Лоза» було укладено договір оренди землі на земельну ділянку, площею 3.5138 га, кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області, на строк 10 років (а.с.17-20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.10). Останній проживав в с. Лозівка Козятинського району Вінницької області та на випадок своєї смерті залишив заповіт, посвідчений 20.03.2015 секретарем виконкому Самгородоцької сільської ради за реєстром № 25, яким земельну ділянку, площею 3.5138 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться на території Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області, заповів сину ОСОБА_1 (а.с.14).

10.04.2018 приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Безбахом Ю.А. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку. Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку 10.04.2018 було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25660187 (а.с.13).

Позивач вирішив самостійно обробляти належну йому на праві приватної власності земельну ділянку та розірвати укладений 30.11.2011 договір оренди землі між батьком останнього ОСОБА_3 та СФГ «Лоза» на підставі ст. 40 Договору оренди, де зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є (не є) підставою для зміни умов або розірвання Договору (а.с.18).

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 10.10.2018 з вимогою до директора СФГ «Лоза» ОСОБА_4 про припинення використання останнім земельної ділянки, так як позивач буде обробляти її самостійно (а.с.8) та наявна угода про розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін від 04.10.2018, підписана лише позивачем (а.с.8,15). Доказів направлення вказаних заяви та угоди відповідачу матеріали справи не містять та позивачем суду не надано. А тому, суд не може прийняти їх як належні та допустимі докази по вказаній справі.

Таким чином, СФГ "Лоза" в особі голови господарства ОСОБА_4 не було відомо про намір позивача розірвати договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 37 Договору оренди, дія договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, ліквідації юридичної особи - орендаря, а також в інших випадках передбачених законом.

Згідно до положень ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Як передбачено положеннями ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 п. 40 Договору оренди, Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря є (не є) підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Таким чином, сторонам було надано право вибору, чи являється або не являється перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи підставою для зміни умов або розірвання договору. Тобто, сторони при укладенні даного договору мали б закреслити те, що не потрібне.

Однак, із змісту укладеного між сторонами договору оренди, вбачається, що сторони не обрали конкретну умову, як на це посилається ОСОБА_1 .

Таким чином, сторонами не досягнуто згоди відносно положень п. 40 Договору оренди, а тому, до вказаних правовідносин повинні застосовуватися положення ЗУ «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що, починаючи з моменту укладення договору оренди землі, відповідачем здійснювалось поліпшення земельної ділянки, на основні положення оновлених підходів до управління родючістю ґрунту в сучасних умовах, а саме: застосування добрив (як органічних, так і мінеральних) у кількостях, які компенсують винесення поживних речовин сільськогосподарськими культурами; збільшення надходження до ґрунту органічних речовин за рахунок побічної продукції; загортання у ґрунт основної маси післяжнивних решток; створення умов для більш ефективної гуміфікації органічних матеріалів, що надходять до ґрунту через застосування відповідних агротехнічних і агрохімічних заходів, що підтверджується документами бухгалтерського обліку.

Окрім того, відповідачем з метою дотримання основної мети створення юридичної особи, а саме: отримання прибутку, та мети оренди земельної ділянки проведено осінню оранку земельної ділянки шляхом технологічних прийомів, які дозволяють відтворити структуру ґрунту шляхом відповідної його гуміфікації, що підтверджується довідкою Самгородоцької сільської ради № 374 від 25.01.2019 (а.с.116).

СФГ «Лоза» своєчасно сплачувалися податки з сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, своєчасно здавалася звітність до органів ДФС.

Крім того, позивачем в судовому засіданні не заперечувався той факт, що батько останнього ОСОБА_3 отримував від відповідача орендну плату за користування земельною ділянкою. Претензій матеріального характеру до СФГ «Лоза» не було.

Таким чином, з аналізу позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що жодних порушень умов договору, які тягнуть за собою визнання договору недійсним у відповідності до чинного законодавства України відповідачем допущено не було, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.31,32 Закону України "Про оренду землі ", , ст.ст. 12,76-79, ч.ч. 1,5,6 ст. 81, ст.ст. 83,258,259,263,264,265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_1 відмовити в позові до Селянського фермерського господарства "Лоза " про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації в повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, то строк на апеляційне оскарження обчислюється з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 13 червня 2019 року.

Суддя: В.А.Воронюк

05.06.19