Справа № 182/3577/19
Провадження № 2-о/0182/133/2019
У Х В А Л А

Іменем України

01.07.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., заявника ОСОБА_1 , представника заявника Дятлова А.М., представника Служби у справах дітей Нікопольської міської ради - Васіної Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про звільнення від повноважень опікуна,-

В С Т А Н О В И В

Заявник 28 травня 2019 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про звільнення її від повноважень опікуна щодо неповнолітньої - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи наступним.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2011 року позбавлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні їх неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено її опікуном над неповнолітніми дітьми, визнавши місцем проживання дітей за адресою її реєстрації.

Зазначає, що діти зовсім протилежні за поведінкою. Вона займається вихованням онука ОСОБА_6 , так як він слухняний, навчається добре. Однак з її онукою - ОСОБА_7 на даний час у неї склалися непрості відносини.

ОСОБА_8 вийшла з під її контролю через негативний вплив її матері ОСОБА_9 , з якою періодично проживає, збігаючи від неї. На даний час ОСОБА_10 не контрольована, не слухняна, веде аморальний спосіб життя, часто не ходить до школи, а вона через свій похилий вік не може займатися опікою онуки.

Саме через небажання онуки ОСОБА_11 слухатися та вести нормальний спосіб життя, що негативно впливає на онука ОСОБА_12 , вона вимушена звернутися до суду з данною заявою та вважає, що не може виконувати обов`язки опікуна по відношенню до неї.

Ухвалою суду від 03 червня 2016 року заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження та відкрито провадження по справі.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_13 вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник Служби у справах дітей Нікопольської міської ради - Васіна Л.С. у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, мотивуючи тим, що таке вирішення справи буде протирічити інтересам неповнолітньої дитини, у відношенні якої вже позбавлено батьківських прав її рідних батька та матір.

Суд, вислухавчи учасників процесу, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 5).

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2011 року позбавлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав у відношенні їх неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено опікуном над неповнолітніми дітьми їх бабусю - ОСОБА_1 , визнавши місцем проживання дітей за адресою реєстрації опікуна; вирішено питання про стягнення судових витрат по справі та щодо стягнення аліментів з відповідачів на користь опікуна на утримання неповнолітніх дітей (а.с. 4).

В обґрунтування своїх вимог, заявниця посилалася на те, що на даний час у неї з неповнолітньою онукою ОСОБА_14 склалися складні відносини, оскільки дитина не контрольована, не слухняна, веде аморальний спосіб життя, часто не ходить до школи, а вона через свій похилий вік не може виконувати обов`язки опікуна по відношенню до своєї онуки.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом положень ч. ч. 1, 3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 244 цього кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не може бути опікуном, піклувальником дитини особа, яка зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, особа, позбавлена батьківських прав, а також особа, інтереси якої суперечать інтересам дитини.

Це ж встановлено і положеннями ст. 64 ЦК України.

Відповідно до ст. 250 СК України, опіка, піклування над дитиною припиняється у випадках, встановлених Цивільним кодексом України.

Згідно ст. 251 СК України особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.

Згідно приписів ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Ст. 69 ЦК України передбачено, що піклувальник над неповнолітньою особою зобов`язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток. Піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Згідно ч. ч. 2,3 ст. 76 ЦК України, опіка припиняється у разі досягнення підопічним чотирнадцяти років. У цьому разі особа, яка здійснювала обов`язки опікуна, стає піклувальником без спеціального рішення щодо цього. Опіка припиняється у разі поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

З 2011 року ОСОБА_10 проживає у сім`ї бабусі, ОСОБА_1 , знаходиться під її піклуванням та вихованням. ОСОБА_1 характеризується як добра господиня, турботлива бабуся, стійких моральних засад, що встановлено заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2011 року (а.с. 4 на звороті).

На даний час у ОСОБА_1 з її онукою склалися складні відносини, дитина не бажає її слухатися, вчиняє сварки та збігає з будинку заявника.

Заявник вважає, що не може виконувати обов`язки опікуна по відношенню до своєї онуки, проте нарікань на умови проживання чи виховання неповнолітньої ОСОБА_15 з боку Служби у справах дітей Нікопольської міської ради ніколи не мала. Крім того, представник Служби у справах дітей Нікопольської міської ради заперечувала необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 щодо її звільнення від повноважень опікуна, оскільки це суперечить інтересам неповнолітньої дитини.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме п. 100 справи «Мамчур проти України», в якому зазначено, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (див. рішення у справі Йохансен, зазначеній вище, п. 78; рішення у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France), заява № 35991/04, п. 79, від 10 січня 2008 року; та у справі Р. І Х., зазначеній вище, пп. 73 та 81). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що звязки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні звязки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сімю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ].

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд при визначенні основних інтересів дитини враховує не тільки можливість забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, а й необхідність виключення умов, якими було б завдано шкоду здоров`ю та розвитку дитини.

Судом також встановлено, що на теперішній час відсутня особа, яку можливо було б призначити на виконання повноважень опікуна або піклувальника щодо неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У даному випадку суд вважає, що інтереси неповнолітньої ОСОБА_15 якнайкраще можуть бути забезпечені саме в родинному середовищі, тобто під опікою заявника - ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що відсутні підстави звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна щодо неповнолітньої ОСОБА_2 , тому у задоволені позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 251 Сімейного кодексу України, ст. 55, 59, 64, 69, 75, 76 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про звільнення від повноважень опікуна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 03.07.2019 року.

Суддя: О. В. Рунчева