Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 490/12045/16-ц

провадження № 61-22774св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне підприємство «Пик»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року в складі колегії суддів: Кушнірової Т. Б.,

Базовкіної Т. М., Яворської Ж. М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Пик» (далі - ПП «Пик») про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він має статус ветерана військової служби, ветерана Міністерства внутрішніх справ України та у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»

право на безкоштовний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, проте протягом червня - вересня 2016 року водії маршрутного таксі № 91 та

№ 52 у грубій формі відмовляли йому у безкоштовному перевезенні. У зв`язку із чим він неодноразово звертався до відповідача, який здійснював міські пасажирські перевезення, та Управління транспортного комплексу, зв`язку та телекомунікацій Миколаївської міської ради, проте його звернення залишалися без відповідного реагування. Своїми діями відповідач спричинив йому моральну шкоду.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі

20 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Пик» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі

2 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини регулюються статтею 23 ЦК України та позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір такого відшкодування визначив із урахуванням характеру та обсягу фізичних, душевних, психічних страждань, які виникли у зв`язку із неправомірними діями відповідача, принципу розумності, виваженості та справедливості.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу ПП «Пик» задоволено частково. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано дії ПП «Пик» щодо відмови ОСОБА_1 у безкоштовному перевезенні міським пасажирським транспортом незаконними.

У задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, виходив з того, що дії відповідача щодо відмови позивачу у пільговому безкоштовному проїзді міським пасажирським транспортом є неправомірними, внаслідок чого порушено право позивача на пільговий безкоштовний проїзд. Відмовляючи у задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини за договором перевезення пасажирів, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про автомобільний транспорт», Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 та підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», проте ні договором про надання транспортних послуг, ні зазначеними нормами не передбачено можливість відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок безпідставної відмови у пільговому перевезенні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подавдо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди.

Відзив іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Рішення апеляційного суду у задоволеній частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання незаконними дій у касаційному порядку не оскаржується, а тому не переглядається (стаття 400 ЦПК України).

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що ОСОБА_1 має статус ветерана військової служби, ветерана Міністерства внутрішніх справ України та право на пільги, встановлені Законом України «Про ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

28 червня 2016 року, 28 липня 2016 року, 17 серпня 2016 року, 07 вересня

2016 року, 24 вересня 2016 року під час руху у маршрутних таксі за маршрутом

№ 91, державні номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , а також 12 серпня 2016 року та 09 вересня 2016 року під час руху у маршрутних таксі за маршрутом № 52, державні номерні знаки НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , від зупинки громадського транспорту «Південна» у м. Миколаєві - водіями вказаних маршрутних таксі відмовлено позивачу у безоплатному перевезенні, як ветерану Міністерства внутрішніх справ України.

Також, було встановлено, що вказані маршрутні таксі належать ПП «Пик».

25 травня 2011 року між виконкомом Миколаївської міської ради (замовник) та ПП «Пик» (перевізник) укладено договір № 103/20 про перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування, відповідно до умов якого перевізник виконує пасажирські перевезення на міському автобусному маршруті загального користування № 91 «Балабанівка» (кладовище) - готель «Турист».

Відповідно до підпункту 2.2.18 пункту 2.2 розділу 2 вказаного договору перевізник забезпечує безкоштовний проїзд усіх пільгових категорій громадян, які за законом мають відповідне право та має право на відшкодування збитків від пільгових перевезень усіх категорій громадян, у встановленому законом порядку.

Вважаючи дії відповідачів незаконними, позивач щоразу звертався зі скаргами про порушення своїх прав до Управління транспортного комплексу, зв`язку та телекомунікацій Миколаївської міської ради.

За наслідками розгляду звернень ОСОБА_1 організатором перевезень проведено службову перевірку та вжито відповідні заходи реагування до перевізника, який визнав свою провину.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги у частині визнання дій відповідача щодо відмови позивачу у пільговому безкоштовному проїзді міським пасажирським транспортом незаконними, апеляційний суд, ураховуючи те, що позивач має статус ветерана військової служби, ветерана Міністерства внутрішніх справ України та те, що факт відмови водіїв маршрутного таксі № 91 та № 52 у пільговому безкоштовному проїзді ОСОБА_1 не заперечувався представником відповідача і не підлягав у відповідності до вимог статті 61 ЦПК України 2004 року доказуванню, вважав, що такими діями порушено право позивача на пільговий безкоштовний проїзд, у зв`язку із чим дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди, апеляційний суд, виходив із того, що обставин, з якими закон пов`язує право позивача на відшкодування моральної шкоди не встановлено, та відсутні належні та допустимі докази причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди позивачу.

Проте з таким висновком не можна погодитись, виходячи з наступного.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України

від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині стягнення моральної шкоди, апеляційний суд, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у цій частині та помилкового скасування рішення суду першої інстанції щодо відшкодування моральної шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції керуючись вимогами статті 23 ЦК України, а також з урахуванням розумності і справедливості, правильно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню у зв`язку із порушенням прав позивача.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду в частині стягнення моральної шкоди є законним і обґрунтованим.

Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 413 ЦПК України).

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 18 липня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємства «Пик» щодо відшкодування моральної шкоди скасувати та залишити у цій частині в силі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун