Справа № 313/327/19
Провадження № 2/313/280/2019
06.06.2019 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд визнати його таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився. До суду звернувся з письмовою заявою з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки відповідача у судове засідання ухвалити заочне рішення. Судові витрати залишити за позивачем.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Суд встановив, що позивач на підставі Договору купівлі-продажу від 24.12.1991 р. є власником будинку АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано та посвідчено у Мелітопольському бюро технічної інвентаризації.
ОСОБА_1 у позові зазначає, що при зверненні за отриманням довідки для отримання субсидії встановлено, що будинку значиться по прописці з 27.03.2012 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не є членом його сім`ї. ОСОБА_2 був зареєстрований у будинку за згодою позивача лише строком на два місяці, та після спливу останнього, повинен був добровільно подати документи на зняття його з реєстрації. Але, відповідач не виконав свої зобов`язання та до теперішнього часу значиться по прописці за моїм місцем проживання.
Позивач зазначає, що сам факт реєстрації відповідача порушує його права як власника та створює відповідні незручності, які обмежують права вільного володіння, користування та розпорядження майном. Крім того, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються, чим об`єктивно порушуються права. Реєстрація відповідача позбавляє права на оформлення субсидії по сплаті комунальних послу.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Питання із судовими витратами у справі вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з врахуванням заяви позивача, який судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, просить залишити за ним.
На підставі ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя
Веселівського районного суду
Запорізької області А.О.Нагорний