ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/690/18Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/607/19 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

без учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 605/690/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019, ухвалене суддею Горуцем Р.О.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 2500 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення його повноліття.

На обґрунтування позову посилається, що син - інвалід з дитинства проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно ніде не працює і матеріально практично не допомагає своїй хворій дитині, не приймає участі у її вихованні, хоча сам є здоровим і може працевлаштуватися. Наголошує, що син потребує значних витрат на лікування та виховання.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти у збільшеному розмірі на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мініміму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, адвокат Стинка С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить змінити оскаржуване рішення в частині визначення розміру аліментів та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1060 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що суд не звернув увагу на обставини справи: що ОСОБА_1 не працює, хворіє, у нього на утриманні також знаходиться інша дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь матері якої - ОСОБА_7 , він сплачує аліменти в розмірі ј всіх доходів.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що дитина сторін проживає з матір`ю і є інвалідом з дитинства, хворіє дитячим церебральним паралічем, потребує постійного стороннього догляду та регулярного лікування, у тому числі й санаторно-курортного, на що потрібні значні кошти, а відповідач належно не виконує обов`язку по утриманню дитини, хоча є працездатним, а тому має можливість сплачувати аліменти у зазначеному розмірі на утримання свого сина для забезпечення його гармонійного розвитку.

Колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду в частині визначення судом розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 12 серпня 2010 року розірвано.

Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом з дитинства, проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 01 липня 2006 року, виданим виконкомом Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області та довідкою, виданою виконкомом Новосілківської сільської ради за вих.№1037 від 26 грудня 2018 року, а також підтверджено позивачкою в судовому засіданні та не заперечено відповідачем.

Той факт, що дитина сторін - ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства, хворіє дитячим церебральним паралічем, потребує постійного стороннього догляду та регулярного лікування, у тому числі й санаторно-курортного, стверджується витягом з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 12 квітня 2018 року, медичним висновоком Підгаєцької ЦРКЛ за №32 від 11 грудня 2013 року, формами індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видаються лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 01 лютого 2017 року та 06 лютого 2019 року, довідками комунальної установи Тернопільської обласної ради Микулинецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації, виписними епікризами Заліщицького обласного комунального дитячого санаторію та довідкою Тернопільської обласної комунальної дитячої клінічної лікарні.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, стягнуто із відповідача на користь позивача, аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 290 грн щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2010 року і до досягнення ним повноліття.

Дитині - ОСОБА_4 , рекомендовано корекційне навчання та виховання за програмою для дітей із ЗПР (3 клас). Індивідуально скоригований план навчання. Заняття з психологом та логопедом. Спостереження в дитячого невролога. Необхідність індивідуального супроводу.

З довідки, виданої Новосілківською ЗОШ І-ІІІ ступенів, вбачається, що ОСОБА_4 відповідно до витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 12 квітня 2018 року та заключення ЛКК Підгаєцької ЦРКЛ №108/3 від 12 вересня 2018 року, навчається у вказаному навчальному закладі за програмою корекційного навчання.

07 травня 2013 року ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_9 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 07 травня 2013 року).

Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною-інвалідом, що підтверджується довідкою виконкому Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області №1037 від 26 грудня 2018 року. З особистих пояснень позивача вбачається, що кошти на утримання та лікування дитини їй надає мати.

Із розрахунку заборгованості по аліментах від 30 січня 2019 року, виданого Очаківським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вбачається, що заборгованість відповідача по стягненню аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 станом на 30 січня 2019 року відсутня.

Відповідач з лютого 2005 року і по січень 2019 року ніде не працює, що підтверджується довідкою Куцурубської сільської ради ОТГ Очаківського району Миколаївської області №103 від 28 січня 2019 року.

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дитини та сплату аліментів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 СК України).

За вимогами ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Установивши, що дитина сторін - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є інвалідом з дитинства, проживає разом із матір`ю і перебуває на її утриманні, стан здоров`я дитини погіршився у зв`язку з чим є потреба у збільшенні витрат на її утримання та виховання, суд дійшов правильного висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Підгаєцького районного суду від 21.12.2010 року у сумі 290 грн.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів у сумі 2500 грн щомісячно, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального стану відповідача, які б свідчили про реальну його можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, а також про наявність у нього на праві власності нерухомого майна, транспортних засобів та іншого нерухомого майна.

Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень;

Суд першої інстанції не зауважив, що розмір аліментів 2500 грн, згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України, перебільшує розмір прожиткового мінімуму для дитини сторін у 2019 році й необгрунтовано її стягнув з відповідача, достатність заробітку(доходу) якого для сплати аліментів у визначеному розмірі доказами по справі не підтверджена.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є безробітним (довідка Куцурубської сільської ради ОТГ Очаківського району Миколаївської області №103 від 28 січня 2019 року (а.с.31); іноді працює без реєстрації трудових відносин, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, про що відповідач пояснив у відзиві на позов; окрім того, відповідач має захворювання (МРТ від 22.11.2018 року (а.с.32); утримує дитину від іншого шлюбу (а.с.33).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищенаведених обставин та норм закону апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, зменшивши розмір аліментів з 2500 грн до 2000 грн, змінивши рішення суду у цій частині.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд апеляційної інстанції виходить з матеріального становища відповідача та враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач є працездатним, не довів наявності протипоказань до працевлаштування, а тому самі по собі обставини відсутності у нього офіційного місця працевлаштування не свідчать про неможливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. А тому арґументи апеляційної скарги щодо розміру аліментів 1060 грн не можуть бути прийняті апеляційним судом як підставу для її повного задоволення.

З урахуванням вищенаведеного та принципів справедливості, добросовісності і розумності, відсутності у відповідача постійного заробітку, який би давав можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а також за відсутності доказів дійсного доходу відповідача та наявності у нього рухомого і нерухомого майна, слід зменшити розмір аліментів з останнього на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2500 грн до 2000 грн.

Апеляційний суд вважає, що при такому зменшенні розміру аліментів інтереси дитини, як особи з особливими потребами, не будуть порушені, оскільки мати вправі звернутись до батька з позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) в порядку ст.185 СК України.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, поклавши їх на відповідача у розмірі сплаченого ним судового збору в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2019 в частині розміру аліментів змінити, зменшивши стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із 2500 грн до 2000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття.

У решті рішення суду залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 20 червня 2019 року.

Головуючий Дикун С.І.

Костів О.З.

Судді: Парандюк Т.С.