Дата документу 04.06.2019 Справа № 2-2395/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-2395/10 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/807/1898/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Бородіної Юлії Олександрівни, стягувач: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Бородіної Ю.О., стягувач: ОСОБА_3

В обґрунтування вимог зазначив, що 17 січня 2019 року одержав розрахунок заборгованості від 17.01.2019 року державного виконавця Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Запорізької області Бородіної Ю.О., складений при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2395, виданого 25.11.2010 року Бердянським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 05.02.2010 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вважав, що розрахунок здійснено з порушенням вимог чинного законодавства в частині нарахування індексації аліментів, оскільки до червня 2016 року аліменти, визначені судом в твердій грошовій сумі, до вказаного переліку не входили. Індексація аліментів, визначених судом в твердій грошовій сумі, була встановлена Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 року № 1368-VIII, який набрав чинності 12.06.2016 року.

Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності вказаним Законом, тобто з червня 2016 року.

На підставі зазначеного просив визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Бородіної Ю.О. щодо здійснення Розрахунку заборгованості боржника від 17.01.2019 року № 1883, складеного при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2395, виданого 25.11.2010 року Бердянським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 05.02.2010 року та до досягнення дитиною повноліття, в частині розрахунку індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, починаючи з лютого 2010 року; зобов`язати державного виконавця Бородіну Ю.О. здійснити розрахунок заборгованості з розрахунком індексації суми аліментів, починаючи з червня 2016 року, відповідно до п. 104 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 16.11.2016 року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновку суду про наявність підстав для індексації розміру аліментів до червня 2016 року, безпідставність застосування аналогії права, у відповідності до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі визнання неправомірними оскаржуваних рішень, дій або бездіяльності державного виконавця суд повинен зобов`язати усунути порушення, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Бородіної Ю.О. щодо здійснення розрахунку заборгованості боржника від 17.01.2019 року № 1883 відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження" на час виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

За приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бердянського міськрайонного суду від 13 жовтня 2010 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , з ОСОБА_1 стягнуто на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1000,00 гривень. щомісячно, починаючи з 05.02.2010 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.66).

Відповідно до розрахунку державного виконавця Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Запорізької області Бородіної Ю.О. від 17.01.2019 року станом на 01.01.2019 року заборгованість ОСОБА_1 складає 62 176,22 гривень (а.с.232-234).

Розрахунок розміру заборгованості по аліментам державним виконавцем здійснений з нарахуванням індексації аліментів, починаючи з лютого 2010 року.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів визначається виконавцем.

Індекс споживчих цін - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" об`єктом індексації грошових доходів населення є, в тому числі, і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України "Про індексацію грошових доходів населення". У частині першій статті 2 цього закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13 висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

17 травня 2016 року прийнято Закон України № 1368-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі", пунктом 1 розділу І якого внесено зміни до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Цим Законом, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, включено до переліку об`єктів індексації, визначених у частині першій статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Закон України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі" набрав чинності 12 червня 2016 року.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у частині першій статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" величину "101" замінено величиною "103".

Таким чином, з 24 грудня 2015 року індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 103 відсотки.

З огляду на викладене, до 01 січня 2016 року індекс інфляції за період прострочення заборгованості становив 101%, а з 01 січня 2016 року - 103%.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов невірного висновку про наявність підстав для індексації розміру аліментів, визначених в твердій грошовій сумі до червня 2016 року, колегія суддів вважає неприйнятим.

Проте, висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій державного виконавця при складанні розрахунку заборгованості при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам станом на 01.01.2019 року є передчасним з огляду на таке.

З правового аналізу статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" слідує, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 24 грудня 2015 року, з 24 грудня 2015 року така індексація проводиться в разі перевищення 103 відсотки.

Як роз`яснив у п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Суд першої інстанції, пославшись на те, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованою особи в порядку встановленому законом, не врахував вищезазначених роз`яснень, викладених в п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», та залишив поза увагою, що за змістом скарги на дії державного виконавця (а.с.205,229-230), ОСОБА_1 посилався в тому числі на ті обставини, що з розрахунком заборгованості він незгодний і з тих підстав, оскільки у розрахунку не в повному обсязі враховані суми аліментів, сплачені ним ОСОБА_3

Суд, дійшовши висновку про правомірність дій державного виконавця при здійсненні розрахунку заборгованості від 17.01.2019 року, пославшись лише на те, що індексація розміру аліментів державним виконавцем, починаючи з 2010 року проводилась відповідно вимог закону, не перевірив наданого розрахунку заборгованості та не пересвідчився, що протягом усього часу індексації аліментів (з жовтня 2010 року по грудень 2017 року) величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 24 грудня 2015 року, з 24 грудня 2015 року - в розмірі 103 відсотки.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року залишено без змін ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_4 , що діє як представник боржника ОСОБА_1 про припинення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу (а.с.184-185).

Залишаючи без змін ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для припинення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки, як вбачається з довідки ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12 2015 року у ОСОБА_1 відсутня (а.с.149).

Вищезазначене свідчить про те, що у ході розгляду справи судом неповно з`ясовано обставини справи та не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону, тому на підставі п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: