ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1491/15-ц Номер провадження 22-ц/814/1527/19Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Панченко О.О.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2019 року (час постановлення ухвали з 15:57:30 год. по 16:21:21 год, дата виготовлення повного тексту ухвали - 10 квітня 2019 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., просила ухвалити рішення, яким визнати неправомірним рішення та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48863019 від 16.11.2015 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С., якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 545/1491/15-ц від 17.09.2015 року, що видав Полтавський районний суд Полтавської області, про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22.05.2015 року, де боржником є Департамент охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації;

зобов`язати посадову особу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі начальника виконати вимоги ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження» та вжити заходи, передбачені Законом, для забезпечення виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17.09.2015 року у справі № 545/1491/15-ц в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 23.05.2015 року.

В обґрунтування вказаної скарги посилалась на те, що державним виконавцем при постановленні оскаржуваної постанови не було перевірено чи дійсно виконано рішення суду, не звернуто уваги на час, коли вона дізналась про невиконання рішення суду та в порушення ЗУ «Про виконавче провадження» їй не було направлено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 48863019.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для подання скарги. Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Нещадима І.С. залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати, поновити строк для подачі скарги та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, які подані в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, а саме відсутність доказів надсилання їй копії оскаржуваної постанови державного виконавця, відсутність у матеріалах кримінальної справи, порушеної за поданням державного виконавця, будь-яких відомостей про ухвалене державним виконавцем рішення щодо закриття виконавчого провадження.

У відзивах на апеляційну скаргу Департамент охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації та Полтавська обласна рада, посилаючись на встановлені судом обставини, положення ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 25 травня 2017 року (справа №554/487/бк, провадження №1кс/554/3543/2017), а також правові висновки Верховного Суду у справі №1422цс17, стверджують про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2016 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, скасовано розпорядження голови Полтавської обласної ради від 21 травня 2015 року № 97 «Про головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи» про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року у зв`язку із закінченням терміну дії трудового контракту, скасовано наказ Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації від 21 травня 2015 року № 40-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року, стягнуто з Полтавської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 травня по 17 вересня 2015 року включно в розмірі 32 тис. 882 грн. 76 коп., допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.77-80, 91-94).

17 вересня 2015 року на виконання вказаного рішення Полтавським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист з примусового негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 (а.с.6,71).

24 вересня 2015 року головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Нещадимом І.С. відкрито виконавче провадження (а.с.7, 72).

20 жовтня 2015 року головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Нещадимом І.С. ухвалено постанову про накладення штрафу на боржника в зв`язку з невиконанням останнім рішення суду (а.с.81).

В цей же день, 20 жовтня 2015 року, Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА направлена вимога державного виконавця в порядку ст.ст.5,11,76,89,90 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.83-84).

12 жовтня 2015 року Департамент охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа від 17 вересня 2015 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки він не має відповідних повноважень щодо виконання рішення суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі з огляду на те, що такі повноваження надані Полтавській обласній раді (а.с.95-96).

29 жовтня 2015 року Департаментом охорони здоров`я Полтавської ОДА до виконавчої служби подано заяву про відкладення провадження виконавчих дій до розгляду вказаної заяви (а.с.98-99).

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2016 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, відмовлено в задоволенні заяви Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с.109-111).

16 листопада 2015 року головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Нещадимом І.С. ухвалено постанову про накладення штрафу на боржника в зв`язку з невиконанням рішення суду (а.с.112).

16.11.2015 року головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Нещадимом І.С. в порядку ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» до правоохоронних органів внесено подання (повідомлення) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності по факту умисного невиконання рішення суду (а.с.12-13, 114-115).

На підставі вказаного подання (повідомлення) головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Нещадимом І.С. 16.11.2015 року ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.116-117).

В цей же день копію постанови про закінчення виконавчого провадження направлено ОСОБА_1 та іншим зацікавленим особам (а.с.118).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції правомірно з дотриманням вимог процесуального закону дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання скарги на дії головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Нещадима І.С. При цьому суд виходив з того, стягувачка не була обмежена у праві щодо ознайомлення з ходом виконавчого провадження, а також не надала доказів того, що вона вживала заходів, щоби дізнатись про його стан, або ж з об`єктивних причин не могла цього зробити.

Окрім того, обізнаність стягувачки з матеріалами кримінального провадження свідчить про те, що їй було відомо про закінчення виконавчого провадження, оскільки таке подання (повідомлення) правоохоронним органам державний виконавець вносить одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно п.а) ч.1 ст.448 ЦПК України скарга на дії державного виконавця має бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Наведену норму закону слід тлумачити з контексті положень ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на час видання оскаржуваної постанови, та принципу добросовісності у здійсненні своїх цивільних прав і обов`язків (ст.3 ЦК України), який зокрема презюмує сумлінність кожної особи, тобто певну активну позицію відносно своїх прав та законних інтересів.

Частиною першою ст.127 ЦПК України встановлено, що суд може поновити пропущений процесуальний строк, якщо встановить, що він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні питання про поновлення строку на звернення із скаргою на дії державного виконавця суд першої інстанції правомірно послався на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-1422цс17 та, відповідно, сталу практику Європейського суду з прав людини і обґрунтовано визнав доведеним, що скаржниця за умови сумлінного ставлення до виконання своїх обов`язків сторони (стягувача) у виконавчому провадженні не могла не знати про існування оскаржуваної постанови упродовж трьох років або ж, що найменше, мала б вжити заходів аби бути поінформованою щодо виконання рішення суду відносно неї.

В апеляційній скарзі повторно наведені ті ж самі обставини в обґрунтування поважності пропуску строку на звернення зі скаргою.

У матеріалах справи наявна завірена світлокопія супровідного листа від 16 листопада 2015 року (а.с.56, 118), згідно якого копія постанови державного виконавця була направлена на адресу стягувача, при цьому ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції за станом на листопад 2015 року не покладав на державного виконавця обов`язку надсилати копію постанови про закінчення виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч.3 ст.49).

Зі змісту долученої до відзиву на апеляційну скаргу світлокопії ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 25 травня 2017 року (справа №554/487/бк, провадження №1кс/554/3543/2017) слідує, що скаржниця за станом на травень 2017 року знала про те, що рішення суду щодо її поновлення на роботі не виконане, кримінальне провадження, відкрите за поданням державного виконавця з приводу невиконаня рішення суду, закрите, отже як сумлінний стягувач вона (скаржниця) мала б вжити заходів аби дізнатися про стан виконавчого провадження.

Апеляційна скарга не містить посилань на нові факти, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І. Дорош

О.О.Панченко