КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7235/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2, на рішення Дарницького районного суду міста Києва, ухвалене під головуванням судді Сирбул О.Ф. 14 березня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

встановив:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на своє утримання в розмірі 24500 грн. з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. Також просила стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 17 липня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_4 .

Після народження дитини сімейні відносини погіршились та вони вирішили розлучитись, про що подано позов до суду.

Вказує, що дочка проживає разом з нею, знаходиться на її утримані, батько дитини ухиляється від участі у витратах на дитину, у зв`язку із чим звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходів відповідача на утримання дитини.

Посилаючись на те, що законодавством визначено право на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, звернулась до суду із цим позовом.

Визначаючи розмір аліментів, який просить стягувати, вказує, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, його середньомісячний дохід становить 100000 грн., утриманців не має.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_3 в розмірі 2000 грн. до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку, починаючи стягнення з 03 жовтня 2018 року по 16 квітня 2019 року, а також стягнуто 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд необґрунтовано відмовив у витребуванні з фіскальних органів та органів Пенсійного фонду інформації про доходи відповідача, без яких неможливо встановити фактичні обставини справи.

Також зазначає про необґрунтовану відмову у зменшенні витрат на правову допомогу, згідно із чим відмовлено у стягненні 9150 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача посилається на те, що його довіритель не ухиляється від надання допомоги на утримання дитини (в жовтні-грудні 2018 року перерахував 9060,40 грн., в січні-квітні 2019 року перерахував 17085,44 грн.), крім того ним здійснювались витрати на навчання дружини, при розлученні більша частина спільних заощаджень також перейшла до неї.

Вказує, що утримує батька інваліда (витрати на лікування за 18 місяців склали 73295,01 грн.), вказаний позивачем розмір його заробітку 24500 грн. не доведений, а також, що позивач не довела обставин, що вона потребує матеріальної допомоги.

В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 30 травня 2019 року представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала, в подальшому позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія ухвалила розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, 17 липня 2015 року сторони зареєстрували шлюб.

Сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю.

Згідно із даними свідоцтва про народження та пенсійного посвідчення, відповідач має батька ОСОБА_5 , пенсіонера, якому 24 липня 2018 року встановлено 3 групу інвалідності на строк до чергового переогляду 01 липня 2020 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки дитина проживає з матір`ю, відтак зазначене відповідно до закону є підставою для стягнення з батька дитини аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходив з того, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, працездатний, отримує дохід та може надавати матеріальну допомогу на утримання матері своєї дитини, проте з урахуванням, що відповідач не ухиляється від виконання свого обов`язку по утриманню дитини, у добровільному порядку надає грошові кошти, має на утриманні батька, який є інвалідом 3-ї групи професійного захворювання, позивач не обґрунтовує розмір аліментів у сумі 24500 грн., суд дійшов висновку про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн.

Крім того, позивач просила суд про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 9150 грн.,проте з урахуванням п.4 ч.4 ст.137 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру витрат на правову допомогу до 2000 грн.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно із ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір утримання, який гарантовано ст.84 СК України, з урахуванням ст.48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття витрат поточних основоположних життєвих потреб жінки, з якою проживає дитина.

Суд апеляційної інстанції враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Поряд з цим, розмір утримання залежить не лише від доходів, які отримує його платник та який він об`єктивно міг би може сплачувати, а й від вимог розумності та необхідного достатку для матері дитини розміром цього утримання і при умові, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тобто, якщо платник утримання має значний дохід, це само по собі не вказує на його обов`язок сплачувати пропорційно значний розмір утримання.

Визначаючи утримання в розмірі 24500 грн., позивач жодним чином не обґрунтувала такий розмір з конкретизацією необхідних витрат на потреби, які природно необхідні людині, загально пославшись на те, що відповідач працює і його дохід становить 100000 грн.

Разом з тим, згідно даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року, в 2018 році сума фактичного заробітку (доходу) ОСОБА_3 становила 3723 грн. щомісячно.

З огляду на наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині визначення розміру аліментів на дружину в сумі 24500 грн.

В частині стягнення витрат на правничу допомогу колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено :

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано наступні докази:

- Договір №15/11 про надання правової допомоги від 27 вересня 2018 року, укладений з адвокатом ОСОБА_2 ;

- Акт виконаних робіт від 17 вересня 2018 року: консультації 30 хв., 300 грн.; складання позовної заяви 2 год. 1700 грн. Всього на суму 2000 грн.;

- квитанція, видана адвокатом ОСОБА_2 27 вересня 2018 року на суму 2000 грн.;

- Договір №15С/1 про надання правової допомоги від 12 лютого 2019 року, укладений з адвокатом ОСОБА_2 ;

- Акт виконаних робіт від 14 березня 2019 року: консультації 1 год., 830 грн.; складання відповіді на відзив 2 год. 1660 грн.; представництво інтересів у суді першої інстанції 4 год. 5000 грн.; вивчення аналогічної судової практики 2 год. 1660 грн. Всього на суму 9150 грн.

- квитанції, видані адвокатом ОСОБА_2 02 лютого та 14 березня 2019 року на суми 1500 грн. та 5000 грн. відповідно.

Таким чином, документально підтверджено витрат на суму 8500 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за принципом пропорційності розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становить суму 693 грн., проте відповідачем в цій частині рішення суду не оскаржується, відтак колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду в цій частині.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а удове рішення без змін, якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 березня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова