Провадження № 2/369/35/19
15.05.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Бугайовій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулось до суду з позовом до Відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 20.06.2013 року по стороні а/д Київ-Одеса в напрямку с. Крюківщина, сталася ДТП за участю автомобілів «ВАЗ 2101» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Інфініті FX 35, з номерним знаком НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Згідно постанови ГУ МВС України в Київській області від 11.10.2013 року встановлено, що ДТП сталась у зв`язку із порушеннями п.п. 1.5, 2.3 п. б), 12.1 ПДР України водієм ОСОБА_1
На час ДТП автомобіль «Інфініті FX 35, з номерним знаком НОМЕР_2 був застрахований у Позивача за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 07.03.2013 року.
На час ДТП автомобіль «ВАЗ 2101» з номерним знаком НОМЕР_1 , був застрахований у ПрАТ «СК «Лафорт» за полісом № АЕ 0668434.
Позивач вказує, що звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» та отримав страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн..
За таких обставин у Позивача виникло право вимоги до Відповідача на підставі ст.ст. 993, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», а тому Відповідач повинен відшкодувати Позивачу збитки в розмірі 124 443,51 грн. (різниця між страховою виплатою Позивача та страховим відшкодуванням від ПрАТ «СК «Лафорт»).
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду не заперечував, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.06.2013 року близько 22 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись на ньому зі сторони а/д Київ-Одеса в напрямку с. Крюківщина, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Інфініті FX 35, з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в напрямку на а/д Київ-Одеса. Внаслідок зіткнення водій ВАЗ 2101 ОСОБА_1 отримав ушкодження у вигляді політравми ВЧМТ, перелом черепа, ЗГМ, відкритий перелом кісток лівої гомілки зі зміщенням, а автомобілі отримали механічні пошкодження.
Згідно постанови ГУ МВС України в Київській області від 11.10.2013 року про закриття кримінального провадження встановлено, що ДТП сталась у зв`язку із порушеннями п.п. 1.5, 2.3 п. б), 12.1 ПДР України водієм ОСОБА_1 ..
На час ДТП автомобіль «Інфініті FX 35», з номерним знаком НОМЕР_2 був застрахований у Позивача за договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 від 07.03.2013 року.
21.06.2013 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до Позивача із Заявою про настання події (КАСКО) із зазначенням способів виплати страхового відшкодування.
Згідно Звіту № 227 про оцінку автомобіля «Інфініті FX 35 Touring 5AT», номерний знак НОМЕР_2 від 18.07.2013 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 05.07.2013 року складає 166 848,38 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 106 872,43 грн.
На час ДТП автомобіль «ВАЗ 2101» з номерним знаком НОМЕР_1 , був застрахований у ПрАТ «СК «Лафорт» за полісом № АЕ 0668434, а Позивач отримав від ПрАТ «СК «Лафорт» страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн..
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Змістом ст. 1191 ЦК України визначено, що Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
З аналізу даної правової норми слід дійти до висновку, що страховий акт та заява страхувальника є підставою для здійснення (виплати) страхового відшкодування, а не фактом виплати страхового відшкодування.
Згідно ст. 1087 Цивільного кодексу України Розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.
Розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 1088 Цивільного кодексу України При здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту. Сторони у договорі мають право обрати будь-який вид безготівкових розрахунків на свій розсуд. Безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється цим Кодексом, законом та банківськими правилами.
Згідно п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року (в редакції станом на час складання страхових актів) безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді; платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.
Відповідно до п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року (в редакції станом на час складання страхових актів) готівкові розрахунки - платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна; касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, установлюються відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України; касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.
З аналізу вищенаведеного вбачається, що підтвердження факту виплати страхового відшкодування в залежності від способу виплати (безготівковий, готівковий) є первинні платіжні документи.
Однак, доказів сплати суми страхового відшкодування в розмірі 173 443,51 грн. позивач до суду не надав.
За ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Змістом ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
В ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення Позивачем виплати страхового відшкодування в розмірі 173 443,51 грн., суд позбавлений можливості задовольнити позов.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись ст.ст. 16, 993, 1087, 1088, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 25, 27 Закону України «Про страхування», Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 280, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.