Справа № 149/818/18
Провадження № 22-ц/801/797/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 рокуСправа № 149/818/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., представника скарж-ника Прокуратури Вінницької області Іжаковської В.О., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Липня С.В., розглянувши за правилами, встановлени-ми для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Хмільницької районної державної адмі-

ністрації Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай),

за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області Шпортуна Андрія Миколайовичана на рішення Хмільницького міськрайонного суду Він-ницької області від 16 травня 2018 року, постановлене у приміщенні суду у м. Хмільнику Вінницької області за головування судді Войнаревича М.Г.,

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся у Хмільницький міськрайон-ний суд Вінницької області з позовом до Хмільницької районної державної ад-міністрації Вінницької області за участі третьої особи, яка не заявляє самостій-них вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Лознянської сільської ра-ди Хмільницького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) ( а. с. 2-3 ). Позовна вимога мотивована тим, що 19 липня 1994 ро-ку позивач був прийнятий у члени КСП «Лознянське» на посаду голови прав-ління, де пропрацював до 01 квітня 1997 року. Державний акт на право колек-тивної власності на землю по КСП «Лознянське» виданий 13 травня 1996 року, але з невідомих причин ОСОБА_1 не був включений до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю. КСП «Лознянське» було реорганізоване, його правонаступником виступило Товариство з обмеже-ною відповідальністю «Лознянське», яке 02 серпня 2010 року ліквідоване від-повідним рішенням Господарського суду Вінницької області, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 5000013. ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право на земель-ну частку ( пай ) у розмірі 2,80 в умовних кадастрових гектарах із земель дер-жавної власності, що знаходяться на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2018 року позов задоволений, за ОСОБА_1 визнано право на зе-мельну частку ( пай ) у розмірі 2,80 в умовних кадастрових гектарах із земель державної власності, що знаходяться на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Додатковим рішенням цього ж суду від 04 квітня 2019 року з Хмільницької районної державної адміністрації Він-ницької області стягнуто на користь ОСОБА_1 1029,87 гривень у відшко-дування сплаченого судового збору при поданні в суд позовної заяви ( а. с. 36-37, 65 ).

18 березня 2019 року заступником прокурора Вінницької області Шпорту-ном А.М. подана апеляційна скарга на судове рішення від 16 травня 2018 року, де викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рі-шення суду, скасування цього рішення та ухвалення нового рішення про відмо-ву у позові у повному обсязі. Скаржник вважає оскаржуване рішення суду та-ким, що не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, посилається на пору-шення інтересів держави вилученням земельної ділянки із державної власності без участі у справі органу, уповноваженого на розпорядження землями сільсь-когосподарського призначення державної власності на території Вінницької об-ласті - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Крім цьо-го визнання позову відповідачем у справі не є підставою для задоволення позо-ву у випадку безпідставності такої позиції відповідача. Враховуючи бездіяль-ність органу, уповноваженого на вирішення питань земельного законодавства, якому Прокуратурою Вінницької області листом від 15 січня 2019 року № 05/3-2 вих-19 повідомлено про наявність рішення суду у цій справі, прокурор вправі звернутися безпосередньо в суд на захист державних інтересів ( а. с. 44-51 ).

Ухвалою апеляційного суду від 16 квітня 2019 року заступнику прокурора Вінницької області Шпортуну А.М. поновлений процесуальний строк на апеля-ційне оскарження рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької об-ласті від 16 травня 2018 року.

Відзиви на апеляційну скаргу Прокуратури Вінницької області до апеляцій-ного суду від учасників справи не надійшли.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеля-ційну скаргу відповідно прокурора Іжаківської В.О., адвоката Липня С.В., до-слідивши матеріали справи, наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши за-конність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла виснов-ку, що апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимо-гам, воно є незаконним та необ`єктивним, таким, що не відповідає нормам ма-теріального права, порушує норми процесуального права, які регулюють ви-никлі та дійсні правовідносини між сторонами у справі.

Оскаржуване судове рішення ухвалене судом без участі сторін у справі. У рішенні суд зазначив встановлення ним факту прийняття ОСОБА_1 19 липня 1994 року в члени КСП «Лознянське» на посаду голови правління, ви-дання державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Лоз-нянське» 13 травня 1996 року. Виклавши у рішенні норми статті 41 Конституції України, статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місце-вості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )», статті 25, пунк-тів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, статті 392 ЦК України, пункту другого Указу Президента України відь 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», суд дійшов висновку, що порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання за ним права на земельну частку ( пай ) та зобов`язання Лознянської сільської ради ви-ділити йому земельну частку ( пай ) із земель резервного фонду сільської ради.

Це усі висновки суду першої інстанції. Вони свідчать про неправильне за-стосування, нехтування чинними нормами матеріального та процесуального права, поверхневість та необ'єктивність вирішення судом заявлених позовних вимог.

Визнання позову відповідачем не тягне обов'язку суду відповідним рішен-ням задоволити заявлені вимоги. Чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість суду у разі визнання відповідачем позову за наявності для того підстав ухвалити рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відпові-дачем позову і продовжує судовий розгляд з метою ухвалення законного, об`єк-тивного, обгрунтованого рішення.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, заступник прокурора області Шпортун А.М. зазначає, що належним відповідачем у цій справі повинно бути Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. До даного спору Хмільницька районна державна адміністрація жодного відношення не має. Ви-лучення земельної ділянки із державної власності на користь фізичної особи всупереч існуючому порядку суттєво порушує інтереси держави. Прокурор на-голосив, що через неналежність відповідача у справі у судовому засіданні до ухвалення рішення не було заявлено вимогу про застосування строку позовної давності, не дивлячись на те, що позов ОСОБА_1 заявлений в суд більше як через двадцять років з часу порушення, за його твердженням, приватного права, інтересу. Незаконне рішення породжує право право власності позивача, яке не могло б виникнути у разі належної перевірки, встановлення фактичних, об'єктивних обставин справи судом першої інстанції.

Окремо скаржник вказав на те, що державний орган, в інтересах якого про-куратурою заявлений даний позов, з моменту ухвалення оскаржуваного рішен-ня жодних заходів щодо його перегляду в апеляційному порядку не вживав. Це свідчить про бездіяльність цього органу, до компетенції якого віднесні пред-ставницькі повноваження у даній сфері. Через вказане на підставі статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 56 ЦПК України прокуратурою подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, вони обгрунтовано спро-стовують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, є об`єктивно достатніми для визнання вимог позивача такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рі-шень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національ-ні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і приктику Європейського суду як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення мо-же випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між со-бою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змі-нює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи необхідність залишення без задоволення у повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 , на користь скаржника підлягають стягненню з позивача понесені ним у справі судові витрати з оплати судового збору за по-дання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області Шпортуна Андрія Миколайовича задоволити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Хмільницької ра-йонної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на зе-мельну частку ( пай ) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наро-дження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь Прокуратури Вінницької області ( код 02909909, МФО 820172, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ) сплачений при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 1544,81 гривень ( одна тисяча п'ятсот сорок чотири гривні 81 коп. ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 червня 2019 року.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді В.П. Рибчинський

Л.О. Голота