Дата документу 26.06.2019 Справа № 334/3450/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/3450/18 Головуючий у 1-й інстанції: Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/807/1915/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» у особі представника Бурдака О.В. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСББ «Александрова 15», про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСББ «Александрова 15», про захист прав споживачів, який у подальшому був уточнений.

Позов обґрунтований тим, що позивачі зареєстровані та мешкають у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , та є побутовими споживачами природного газу, житлові приміщення яких обладнанні лише однією газовою плитою для приготування їжі. Розрахунки за спожитий газ їм нараховувались відповідно до норм, встановлених діючим законодавством України, до встановлення у житлових приміщеннях лічильників газу.

З березня 2017 року з наданих ТОВ «Запоріжгаззбут» платіжних документів позивачі дізналися про те, що норми споживання природного газу значно зросли. В зв`язку з цим позивачі звернулися до ТОВ «Запоріжгаззбут» та до ПАТ «Запоріжгаз» щодо незаконного нарахування підвищеної плати за газ. ПАТ «Запоріжгаз» на письмове звернення ОСОБА_1 повідомив, що на багатоквартирний будинок, в якому мешкають позивачі, встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу (ЗВОГ), відповідно до показів якого і проходить нарахування спожитого газу на кожне житлове приміщення по кількості зареєстрованих в ньому осіб, а саме: ЗВОГ фіксує загальний об`єм газу, який поступив в газову мережу будинку, потім від нього віднімаються показання житлових приміщень, в яких встановлені індивідуальні лічильники газу, і отриманий об`єм рівномірно розподіляється між всіма зареєстрованими в житлових приміщеннях особами. Також відповідачем їм надано роз`яснення, що вони мають право встановити у житлові приміщення лічильники газу за свої кошти, а за кошти відповідача це зроблено не буде.

Крім того, ПАТ «Запоріжгаз» повідомив, що відповідно до програми розвитку газорозподільної мережі м. Запоріжжя, яка прийнята рішенням ПАТ «Запоріжгаз» і затверджена НКРЕКП, Кодексу ГРМ та Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» на їх багатоквартирний будинок було заплановано та встановлено ЗВОГ замість лічильників газу в кожне житлове приміщення. Виходячи з цього, позивачі змушені платити за газ, який споживають не фактично, а за частку загального об`єму газу, який споживається всіма споживачами багатоквартирного будинку. В місті Запоріжжя є багато житлових багатоквартирних будинків, де власникам житлових приміщень, які відносяться до їх групи споживання, вже встановлені індивідуальні лічильники газу. ЗВОГ, який встановлений на багатоквартирний будинок, складається з металевої шафи, яка прикріплена анкерними болтами до стіни багатоквартирного будинку, та вузла обліку газу з додатковими пристроями.

Позивачі вказували, що дії відповідача щодо прийняття рішення про об`єднання побутових споживачів багатоквартирного будинку, в якому вони є власниками житлових приміщень та співвласниками всіх інженерних мереж, та встановленням ЗВОГ, а не включення багатоквартирного будинку в перелік будинків, де повинні бути встановлені індивідуальні лічильники газу, порушує законні права позивачів як побутових споживачів природного газу. Окрім того, згода на встановлення ЗВОГ загальними зборами ОСББ «Александрова 15» не надавалась.

У зв`язку із зазначеним позивачі просили: визнати незаконним та скасувати рішення ПАТ «Запоріжжягаз» про об`єднання споживачів будинку № 15 по вул. Академіка Александрова у місті Запоріжжя в єдину групу; визнати незаконним та скасувати рішення ПАТ «Запоріжгаз» щодо включення будинку АДРЕСА_1 до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя по встановленню загальнобудинкового вузла обліку природного газу; зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя, шляхом включення будинку АДРЕСА_1 до переліку багатоквартирних будинків, де повинні бути встановлені лічильники газу в кожне житлове приміщення побутових споживачів - власників житлових приміщень; визнати дії ПАТ «Запоріжгаз» щодо встановлення на багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 об`єкта газорозподільної мережі - загальнобудинкового вузла обліку газу незаконними; зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» здійснити демонтаж об`єкта газорозподільної системи - вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановлений на газовій мережі будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» після демонтажу об`єкту газорозподільної мережі - загальнобудинкового вузла обліку газу здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , привівши її у попередній стан, який існував до встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволені частково.

Зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» здійснити демонтаж об`єкту газорозподільної системи - загальнобудинкового вузла обліку газу з допоміжними пристроями та металевою шафою, який встановлений на газовій мережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» після проведеного демонтажу об`єкту газорозподільної системи - загальнобудинкового вузла обліку газу здійснити роботи по відновленню газопостачання на газовій мережі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволення позову, представник за довіреністю Публічного Акціонерного Товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» - адвокат Бурдак О.В. подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої вказав, що судом першої інстанції було ухвалено незаконне та не обґрунтоване рішення в цій частині у зв`язку з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представником ОСОБА_1 та ОСББ «Александрова 15» - Пінаєвим В.В. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що рішенням суду правильно вирішено спір на підставі норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини, а тому підстав для його скасування не мається.

Рішення суду щодо відмови в частині позовних вимог ніким не оскаржувалось та в цій частині не переглядається.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 червня 2019р. замінено відповідача в особі Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжназ» - скорочено АТ «Запоріжгаз» ( п. 1.2 Статуту).

На виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467-VI від 08.07.2010 р. (який був чинний до 01.10.2015 р.) з 01 липня 2015р. здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 2 квітня 2015 року № 1183 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Запоріжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) у зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», з терміном дії з 14.04.2015 по 13.04.2020.

З 01 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Отже, згідно з положеннями Закону України «Про ринок природного газу» ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» серед суб`єктів ринку природного газу кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ).

Позивачі зареєстровані та мешкають у багатоквартирному будинку

АДРЕСА_1 і є споживачами з отримання послуг газопостачання. З серпня 2016р. у будинку створено та функціонує ОСББ «Александрова 15».

З 01 листопада 2016 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу Украї- ни.

Відповідно до статті 38 Закону права та обов`язки Оператора ГРМ визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільної системи, а також договором розподілу природного газу.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природ-

ного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави З розділу VI Кодексу ГРМ).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

В березні 2016 року ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було сформовано та направлено споживачам ОСОБА_1 та іншим, які отримували технічний доступ до ГРМ, об`єкти яких за адресою: АДРЕСА_1 в установленому законодавством порядку було підключено до газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до персоніфікованих даних заяв-приєднання споживачам Урбанській Л.В. та іншим як суб`єктам ринку природного газу було присвоєно персональні ЕІС-коди, а облік постачання (розподілу) природного газу на об`єктах споживачів здійснювався розрахунковим методом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016р. «Про норми споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників».

Направлені Оператором ГРМ Заяви-приєднання до договору розподілу природного газу позивачами на адресу Оператора ГРМ не були повернуті та не було подано заяв про припинення розподілу газу на його об`єкт.

В подальшому ОСОБА_1 та інші позивачі протягом 2016-2017 років здійсню-

вали оплату спожитого ними природного газу на підставі наданих їм ТОВ «Запоріжгаз

ЗБУТ» відповідних рахунків за послуги з газопостачання.

Отже, факт оплати позивачами спожитого природного газу підтверджує споживання газу останніми, що засвідчує фактичне укладення ОСОБА_1 та іншими договору розподілу природного газу, тобто є наявним факт їх приєднання до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору розподілу природного газу) на запропонованих оператором умовах.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

За приписами п.п. 2, 3 ст. 1 цього Закону комерційний (приладовий) облік природного газу (далі - облік природного газу) це - визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, а лічильник газу це - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року , що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було розроблено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016-2025 роки, який затверджено постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 393 (зі змінами).

Розділом 1 даного Плану становить інвестиційна програма ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ», якою передбачено забезпечення населення лічильниками газу до 01.01.2018 року шляхом забезпечення лічильниками у спосіб встановлення індивідуальних або загальнобудинко-

вих лічильників.

Відповідно до Інвестиційної програми передбачалось встановлення єдиного будинкового вузла обліку (загальнобудинкового лічильника) для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених індивідуальними лічильниками, що мешкають, зокрема, в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 .

На виконання вищенаведеної Інвестиційної програми відповідно до Акту приймання в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу від 02.02.2017р. за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено загальнобудинковий лічильник, та з 01.12.2017р. позивачам здійснюється нарахування за спожитий природний газ за загальнобудинковим лічильником.

Позивачі не були згодні на встановлення ЗВОГ, тому неодноразово звертались з цього питання до відповідача, але останнім надавались роз`яснення, що вони не мають права відмовлятись від встановлення такого засобу обліку газу, оскільки його встановлено у відповідності до Інвестиційної програми та за рахунок Оператора, а також роз`яснювалось, що індивідуальні лічильники у такому випадку вони можуть придбати та встановити за свій кошт.

Вказане спонукало позивачів звернутись до суду з цим позовом, у якому вони вважали вказані дії відповідача неправомірними, такими, що суперечать положення законів «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», «Про житлово-комунальні послуги», «Про захист прав споживачів», та просили визнати незаконними та скасувати рішення ПАТ «Запоріжгаз» щодо включення їх будинку до плану розвитку газорозподільної системи м. Запоріжжя по встановленню ЗВОГ; покладення на відповідача обов`язку внести зміни у вказаний план щодо внесення їх будинку до переліку будинків, у яких належить встановити індивідуальні лічильники; зобов`язати відповідача здійснити демонтаж ЗВОГ з допоміжним пристроєм та металевою шафою та після демонтажу відновити газопостачання до будинку, привівши газові мережі у попередній стан.

Частково задовольняючи вказані позовні вимоги в частині покладення на відповідача обов`язку демонтувати ЗВОГ із пристроями та відновити систему газопостачання за попереднім станом, суд першої інстанції виходив із того, що між балансоутримувачем будинку та оператором ГРМ не було здійснено передбачене договірне врегулювання з приводу встановлення ЗВОГ, відповідачем не надані укладені договори на проведення монтажних робіт, здійснення експлуатації (обслуговування) та про зняття показань з встановленого будинкового вузла обліку природного газу; акт приймання в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу не містить підпису представника споживача (споживачів). Тобто суд виходив з відсутності згоди як ОСББ «Александрова 15», так і кожного позивача як споживача газу на встановлення ЗВОГ замість індивідуальних лічильників газу.

Також суд визнав, що вказаними діями відповідача порушені положення ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 13, п. 5 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу», ст.. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», п.п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо прав позивачів, які вимушені здійснювати оплату за частину об`єму неспожитого ними газу. Суд вважав, що обраний спосіб захисту з демонтування ЗВОГ саме і забезпечить поновлення прав позивачів як споживачів природного газу.

Відмовляючи в решти позовних вимог, суд вказував, що вимоги щодо скасування вказаних рішень відповідача та зобов`язання відповідача внести зміни до плану розвитку газорозподільної системи міста Запоріжжя буде втручанням у господарську діяльність господарюючого суб`єкта та не відповідатиме вимогам закону.

В апеляційній скарзі АТ «Запоріжгаз» наголошує на тому, що статтею 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у чинній на час виникнення правовідносин редакції, було покладено на суб`єкта господарюваня до 01.01.2018р. забезпечити лічильниками природного газу споживачів, які споживають газ тільки для приготування їжі, шляхом встановлення як індивідуальних, так і загальнобудинкових лічильників, що має забезпечити 100% облік спожитого природного газу населенням. При цьому, отримання згоди власника або балансоутримувача будинку не було передбачено вказаним законом на час встановлення ЗВОГ на будинок АДРЕСА_1 , та зміни до закону щодо необхідності такої згоди набули чинності лише з 20.01.2018р. А відповідної згоди кожного власника чи мешканця квартири будинку взагалі не передбачено жодним законодавчим актом, якими врегульовано спірні відносини. Тому вважає, що висновки суду в цій частині є помилковими, а АТ «Запоріжгаз» не було допущено порушень при встановленні ЗВОГ на будинку позивачів.

Дійсно, Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у

чинній на час виникнення правовідносин редакції, не містив положень про отримання обов`язкової згоди балансоутримувача будинку або мешканців будинку як споживачів природного газу на встановлення ЗВОГ.

Але положення законів про вільність волевиявлення споживача комунальних послуг та обов`язок сплачувати тільки фактично отримані послугу безпосередньо вказують на те, що надання такої згоди споживачем випливає на правовідносини з обрання способу улаштування обліку природного газу.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1023-XII держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону № 1023-XII крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як зазначено в преамбулі Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», ним визначаються основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Як наведено у статті 3 Закону № 1875-IV, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 1875-IV залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Як зазначено у частині першій статті 30 Закону № 1875-IV, державне регулювання цін/тарифів базується на основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом № 3533-VI.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудин- кових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: АДРЕСА_1 визнано доцільним.

Проте, зважаючи на те, що позивачі виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню, частково такі роботи відповідачем було здійснено, то слід зазначити, що вимоги статті 6 Закону № 3533-VI мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог статті 5 Закону № 1023-XII, статті 2 Закону № 1875-IV волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.

Свій висновок по суті вирішеного спору суд правомірно обґрунтував тим, що задоволення вимог позивачів буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачам індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Також слід зазначити, що на користь тому, що є доведеним факт порушення прав позивачів свідчить зміст рішення Запорізької міської ради № 60 від 28.09.2016р. «Про упорядкування питань щодо встановлення будинкових (загальнобудинкових) вузлів обліку природного газу», відповідно до п.п. 3, 4 якого міська рада вказала ПАТ «Запоріжгаз» на недопустимість здійснення реконструкції системи газопостачання, об`єктом якої є виключно або в тому числі монтаж будь-яких будинкових (загально- будинкових) вузлів обліку природного газу або будь-яких конструкцій або їх елементів, призначених для встановлення будинкових (загальнобудинкових) вузлів обліку природного газу, без попереднього прийняття відповідного рішення з вказаного питання співвласниками багатоквартирних будинків у порядку, передбаченому ст.. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Як вже встановлено вище у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 з серпня 2016р. зареєстровано ОСББ «Александрова, 15», але ПАТ «Запоріжгаз» питання про встановлення ЗВОГ на цьому будинку з ним не узгоджувало.

На зазначене вказує і Акт приймання в експлуатацію загальнобудинкового вузлу обліку від 02.02.2017р., яким одноособово представником ПАТ «Запоріжгаз» Білокопитовим Б . С. введено в експлуатацію ЗВОГ, встановлений на будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 85), в графі «представник споживачів» якого не зазначеного жодну особу, та акт споживачем не підписано.

Те, що такі зміни внесені до частини 2 статті 2 «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» Законом України № 2260-УІІІ, які набули чинності з 20.01.2018р., тільки підтверджує, що таку згоду законодавець визнав необхідною.

Мотивування суду щодо необхідності захисту прав позивачів як споживачів природного газу відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати

Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі № 214/2435/17 ( провадження № 14-347/цс18).

Колегія вважає, що такий обраний позивачами спосіб захисту є ефективним у даній ситуації, оскільки доки на будинку буде знаходитись облаштований ЗВОГ, позивачі не зможуть скористатись своїм правом на встановлення індивідуальних лічильників природного газу за кошти оператора ГРМ. Та таке право позивачів випливає зі змісту частиною першою статті 3 Закону № 3533-VI, згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Та у правовій позиції ВП ВС з цього питання у вищенаведеній поставі зазначається, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України її слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2019 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 липня 2019р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Бєлка В.Ю.

Онищенко Е.А.