233 № 233/1920/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Аллік Ю.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторного транспортного страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачів адвокат Новіков О.О. звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із позовною заявою до ОСОБА_4 , ПАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28 грудня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено вирок по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 286 ч.1 КК України, згідно якого останній був визнаний винним та притягнуто до кримінальної відповідальності у вигляді штрафу. Зазначеним вироком встановлено, що 13 вересня 2016 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 210990 20 СПГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Театральній м. Костянтинівка Донецької області за напрямком руху з боку вул. Бахмутської у бік вул. Тбіліської. У зазначений час, по вул. Мінській м. Костянтинівка Донецької області, за напрямком руху з боку вул. Поштової у бік вул. Білоусова рухався автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в якому в якості пасажира перебувала громадянка ОСОБА_3 . Водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, під`їжджаючи до перетину з вул. Мінською, яка є головною по відношенню до вул. Театральної, не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини, чим порушив вимоги п.16.3 Правил дорожнього руху, і перебуваючи перед перехрестям нерівнозначних доріг не дав дорогу автомобілю «Skoda Octavia», під керуванням водія ОСОБА_2 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia» під керуванням водія ОСОБА_2 , в якому в якості пасажира перебувала громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті вказаної пригоди пасажиру автомобіля «Skoda Octavia», ОСОБА_5 , були заподіяні тілесні ушкодження: перелам середньої третини тіла лівої ключиці, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які вимагають для свого лікування строк понад 21 день (3х тижнів). Згідно висновку авто технічної експертизи № 2/19-97 від 21.10.2016 року, з технічної точки зору, у дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був зупинити транспортній засіб перед перехрестям та надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, тобто діяти відповідно до вимог пп. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , виконуючи вимоги п.п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, мав в своєму розпорядженні технічну можливість запобігти наступ даній дорожньо-транспортній події. З технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією, що настала, перебувають дії водія автомобіля марки «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , який у даних дорожніх умовах не надав переваги в русі транспортному засобу, що наближався до перехрестя по головній дорозі, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації та її переростання в ДТП - зіткненню з автомобілем марки «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_2 , тобто дії водія автомобіля марки «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , як невідповідні вимогам пп. 16.11, 16.3 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з ДТП, що настала.

Під час описаного ДТП було пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_2 Тому відповідач повинен відшкодувати йому спричинену матеріальну шкоду, розмір якої згідно звіту про оцінку становить 218438,28 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_6 - батька обвинуваченого ОСОБА_4 , була застрахована у Страховій компанії «Київський страховий дім». Страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 100000,00 грн., за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000 грн.

Тому просив, стягнути на користь позивача ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_4 124338,28 грн., та з відповідача СК «Київський страховий дім» - 50000 грн. матеріальної шкоди, а також моральну шкоду в сумі 10000 грн., а на користь ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року до участі у справі у якості співвідповідача було залучено Моторне транспортне страхове бюро України, оскільки відповідач СК «Київський страховий дім» перебуває в стані припинення.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку із її відшкодуванням, в частині стягнення матеріальної шкоди з СК «Київський страховий дім» просив позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_4 адвокати Бєляєв В.О. та Луговой В.В. у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти уточнених позовних вимог не заперечували.

Представник відповідача СК «Київський страховий дім» у судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення у яких просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки позивачі безпосередньо за виплатою страхового відшкодування до СК «Київський страховий дім» не звертались, документів на підтвердження майнової вимоги заявника щодо відшкодування матеріальної шкоди не подали (т.1, а.с.113-139).

Представник відповідача Моторного транспортного страхового бюро України у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог до себе, оскілки на момент звернення до суду із цим позовом відповідач 2 СК «Київський страховий дім» не перебувало в процесі провадження у справі про банкрутство, а крім цього позивачем до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують його право власності на пошкоджений автомобіль «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_2 (т.2, а.с.70-73).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині стягнення матеріальної шкоди із СК «Київський страховий дім» на користь позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду від 28 грудня 2016 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 286 ч.1 КК України, останній був визнаний винним у скоєнні злочину та піддатий покаранню у вигляді штрафу. Вирок суду набув законної сили 28 січня 2017 року. При цьому встановлено, що 13 вересня 2016 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 210990 20 СПГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Театральній м. Костянтинівка Донецької області за напрямком руху з боку вул. Бахмутської у бік вул. Тбіліської. У зазначений час, по вул. Мінській м. Костянтинівка Донецької області, за напрямком руху з боку вул. Поштової у бік вул. Білоусова рухався автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в якому в якості пасажира перебувала громадянка ОСОБА_5 . Водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, під`їжджаючи до перетину з вул. Мінською, яка є головною по відношенню до вул. Театральної, не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини, чим порушив вимоги п.16.3 Правил дорожнього руху, і перебуваючи перед перехрестям нерівнозначних доріг не дав дорогу автомобілю «Skoda Octavia», під керуванням водія ОСОБА_2 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Octavia» під керуванням водія ОСОБА_2 , в якому в якості пасажира перебувала громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті вказаної пригоди пасажиру автомобіля «Skoda Octavia», ОСОБА_5 , були заподіяні тілесні ушкодження: перелам середньої третини тіла лівої ключиці, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які вимагають для свого лікування строк понад 21 день (3х тижнів). Згідно висновку авто технічної експертизи № 2/19-97 від 21.10.2016 року, з технічної точки зору, у дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був зупинити транспортній засіб перед перехрестям та надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, тобто діяти відповідно до вимог пп. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, в дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , виконуючи вимоги п.п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, мав в своєму розпорядженні технічну можливість запобігти наступ даній дорожньо-транспортній події. З технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією, що настала, перебувають дії водія автомобіля марки «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , який у даних дорожніх умовах не надав переваги в русі транспортному засобу, що наближався до перехрестя по головній дорозі, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації та її переростання в ДТП - зіткненню з автомобілем марки «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_2 , тобто дії водія автомобіля марки «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , як невідповідні вимогам пп. 16.11, 16.3 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з ДТП, що настала.

Згідно Полісу №АЕ 6698889 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.12.2015 року цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_6 - батька відповідача ОСОБА_4 , була забезпечена на транспортний засіб «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю на суму 100000 грн., та за шкоду, заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн., франшиза дорівнює 1000 грн., у відповідача АТ «СК «Київський страховий дім». Термін дії полісу - до 03.12.2016 року включно (т.1, а.с.32).

Згідно звіту про оцінку №16-318 від 15.10.2016 року вартість відновлювального зносу складових транспортного засобу «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_2 , становить 147950,74 грн. (т.1, а.с.7-25). Висновок експерта № 2636-2638 від 10.09.2018 року підтверджує розмір завданої позивачу ОСОБА_2 матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому автомобіля у сумі, що перевищує граничний розмір страхового відшкодування 50000 грн. (т.2, а.с.3-43).

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за тестом Закон № 1961-IV) - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методики).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, пунктом 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Суд не враховує заперечення представника відповідача СК «Київський страховий дім» про те, що позивачі безпосередньо за виплатою страхового відшкодування до СК «Київський страховий дім» не звертались, документів на підтвердження майнової вимоги заявника щодо відшкодування матеріальної шкоди не подавали, оскільки зазначені твердження суперечать наявним в матеріалах справи письмовим доказам, наданим, у тому числі, і самим відповідачем. Так, вже 15 вересня 2016 року, тобто через два дні після ДТП, як власник транспортного засобу «ВАЗ 210990 20 СПГ», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , так і потерпілий ОСОБА_2 - позивач по справі, звернулись до відповідача СК «Київський страховий дім» із Повідомленнями про подію, що може бути визнана страховою (т.1, а.с.118-119). Крім того, вказаному відповідачу був направлений Акт огляду колісного транспортного засобу, складений Асистуючою компанією «Укравтоекспертиза» від 21.09.2016 року із фіксацією наявних ушкоджень (т.1, а.с.120-139). Крім того, в порушення п.35.3 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач СК «Київський страховий дім» не надав суду доказів надання консультаційної допомоги заявнику під час складення заяви про страхове відгодування, ознайомлення його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

Щодо необізнаності СК «Київський страховий дім» про результати розгляду кримінального провадження за фактом цього ДТП, то суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Всупереч цьому, відповідач, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у цій справі із копією позовної заяви ще у квітня 2017 року та з додатком у вигляді вироку Костянтинівського міськрайонного суду від 28.12.2016 року, СК «Київський страховий дім» не вчинило ніяких дій щодо визначення розміру страхового відшкодування із потерпілим та його відшкодування.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд враховує заперечення відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в частині передчасного звернення із позовом до нього у зв`язку із тим, що на момент звернення до суду із цим позовом відповідача ОСОБА_2 СК «Київський страховий дім» не перебувало в процесі провадження у справі про банкрутство. У той же час твердження про відсутність у МТСБУ документу, що підтверджує право власності позивача ОСОБА_2 на автомобіль «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_2 , спростовуються копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 24.06.2016 року, доданого до позовної заяви (а.с.19 зворот).

Оскільки позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відмовились від позовних вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4 , то провадження у справі в цій частині слід закрити у відповідності до ч.3 ст.206 ЦПК України.

Таким чином з відповідача ПАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_2 слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 50000 гривень 00 копійок; відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати на попередню оцінку шкоди 900 гривень 00 копійок, та судовий збір пропорційно задоволених вимог 500 гривень 00 копійок, а всього 51400 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст.7, 8, 19, 141, 264-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторного транспортного страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (, 04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41, оф. 407) на користь ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у відшкодування матеріальної шкоди 50000 гривень 00 копійок; витрати на попередню оцінку шкоди 900 гривень 00 копійок, судовий збір пропорційно задоволених вимог 500 гривень 00 копійок, а всього 51400 (п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя