П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2019 року місто Маріуполь

справа № 242/1055/19

провадження № 22-ц/804/1739/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Гаврилової Г.Л., Зайцевої С.А.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області у складі судді Хацько Н.О. від 22 квітня 2019 року

в с т а н о в и в :

21 лютого 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на непрацездатних батьків.

Позовна заява мотивована тим, що позивачі є батьками відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачі перебувають у шлюбі з 10 грудня 1983 року, та мають двох синів ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , яких від народження та до повноліття виховували. Вони є пенсіонерами та отримують пенсію за віком, якої їм не вистачає. Їх дохід складається з двох пенсій: ОСОБА_1 у розмірі 2 186,58 грн та ОСОБА_2 у розмірі 3 809,34 грн.

У зв`язку з перенесеними операціями та захворюваннями ОСОБА_1 потребує постійного обстеження, дієтичного харчування та щомісячного медикаментозного лікування, яке коштує більше, ніж її пенсія. Комунальні послуги сплачує позивач ОСОБА_2 , оскільки коштів з пенсії ОСОБА_1 не залишаються після купівлі ліків. Загальна сума, що залишається позивачам для проживання складає 2 508,68 грн, що не вистачає, оскільки грошові кошти їм потрібні на харчування, санітарно-гігієнічні, непродовольчі товари, на одяг, оздоровлення.

З позивачами також проживає їх син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом дитинства третьої групи по патології опорно-рухової системи безстроково, він отримує пенсію у розмірі 1 497 грн, не працює у зв`язку з постійними больовими синдромами, а тому матеріально позивачам не може допомагати, а позивачі вимушені утримувати та доглядати непрацездатного сина

ОСОБА_6 Просили суд стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно та довічно, та аліменти на утримання непрацездатного батька ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно та довічно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22 квітня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року та довічно. В задоволенні інших вимог відмовлено. Розподілені судові витрати.

27 травня 2019 року позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 квітня 2019 року в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька та ухвалити нове про задоволення його позовної заяви і стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року та довічно.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції не врахував розмір витрат на лікування, що потребує позивачка ОСОБА_1 , та не звернув уваги на той факт, що ці витрати покриваються за рахунок саме пенсії ОСОБА_2 .. Позивач також має допомагати своєму молодшому сину ОСОБА_6 , оскільки його пенсії по інвалідності не вистачає на його утримання. Він сплачує житлово-комунальні послуги, а субсидія, що призначена йому, лише підтверджує той факт, що він не може в повному обсязі сплачувати їх, виходячи з доходів родини. Відповідачем подано до суду заяву, в якій він визнав позов в повному обсязі, та не заперечував проти його задоволення, проте, суд першої інстанції безпідставно залишив цю заяву без уваги та відмовив у задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з?явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки в судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 від 10 грудня 1983 року, виданого Новогродівською міською радою м. Селидове Донецької область, актовий запис №196, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 10 грудня 1983 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоїли прізвище « ОСОБА_1 ».

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Новогродівською міською радою м. Селидове Донецької область 25 квітня 1985 року, актовий запис № 114, та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ґ. виданого відділом ЗАГС м. Селидове Донецької область від 19 травня 1989 року, актовий запис № 164.

Відповідно до довідки № 120 від 06 лютого 2019 року, виданої ОСББ «Наша Сила м. Селидове», за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , 1957 року народження, ОСОБА_2 , 1950 року народження, ОСОБА_6 , 1989 року народження.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 від 15 червня 2001 року, виданим Селидівським МУ ПФУ, ОСОБА_2 , 1950 року народження, є пенсіонером за віком з 02 червня 2001 року довічно та отримує пенсію за віком з лютого 2019 року в розмірі 3 809 грн 34 коп (довідка Пенсійного фонду України № 2109 від 18 лютого 2019 року).

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 , серія НОМЕР_6 від 19 вересня 2007 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером за віком довічно та отримує пенсію за віком з лютого 2019 року 2 186 грн 58 коп (довідка Пенсійного фонду України № 2110 від 18 лютого 2019 року).

Згідно з довідкою МСЕК АВ № 0596395 від 03 листопада 2015 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом третьої групи з дитинства по патології опорно-рухової системи, безстроково, за станом здоров`я не працює та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи за період: з серпня 2018 року по листопад 2018 року у розмірі 1 452 грн. 00 коп.; з грудня 2018 року по січень 2019 року у розмірі 1 497 грн. 00 коп (довідка Пенсійного фонду України № 1575 від 18 лютого 2019 року).

Відповідно до повідомлення про призначення субсидії на ЖКП до особової справи № 5458, ОСОБА_2 призначено субсидію з жовтня 2018 р. по квітень 2019 року включно, розраховано субсидію на 3 місяці, з січня 2019 року по березень 2019 р. включно щомісячно в сумі 1 723,21 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на непрацездатного батька, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», дійшов висновку, що позивач ОСОБА_2 отримує доход у вигляді пенсії, розмір якої є вищим за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, отримує соціальну допомогу у вигляді субсидії на утримання житла, тобто, його доходи повністю задовольняють його соціальні потреби.

Таким висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає правильним та таким, що відповідає вимогам закону та встановленим у справі обставинам.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до положень ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Отже, вказаною нормою визначено такі наступні умови виникнення у батьків права на утримання дітьми: непрацездатність батьків; потреба у них матеріальної допомоги, відсутність ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо дітей.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

За приписами ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги суд бере отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з діючим законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому під час постановлення рішення суду слід зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Суд встановив, що розмір пенсії ОСОБА_2 за лютий 2019 року склав 3 809 грн 34коп. Ця виплата є фіксованою та щомісячно.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1 373 гривні, з 1 липня - 1 435 гривень, з 1 грудня - 1 497 гривень. Такий показник чинний як на момент прийняття рішення судом першої інстанції, так і на момент ухвалення даної постанови судом апеляційної інстанції.

Тож, суд першої інстанції взяв до уваги зібрані по справі докази що, окреслюють майновий стан позивача ОСОБА_2 , розмір пенсійного забезпечення, що перевищує прожитковий мінімум на одну непрацездатну особу, а також врахував наявність соціальної допомоги у вигляді субсидії.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_2 , відповідні їм правовідносини, доводам сторін та наданим доказам дав належну правову оцінку.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував матеріальний закон - ст. 202, 205 СК України, вимоги ст. 212-214 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність критерію потребування позивачем матеріальної допомоги, з огляду на його майнове забезпечення, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення для справи, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатного батька.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, що суд не взяв до уваги заяву відповідача про згоду з позовними вимогами, апеляційний суд визнає необгрунтованими, оскільки вони не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку, що згідно зі ст. 367 ЦПК України на стадії перегляду справи в апеляційному порядку не передбачено.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ст.375 ЦК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20 червня 2019 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді Г.Л. Гаврилова

С.А. Зайцева