Справа № 214/526/19
05 червня 2019 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чернової Н.В.,
при секретарі судового засідання Звада Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу № 214/526/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 23.01.2019 року, в якій просить суд: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , набуте ним у власність на підставі договору купівлі-продажу. В квартирі окрім нього значиться також зареєстрованим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично він не проживає в квартирі з січня 2018 року, його особисті речі відсутні, участі в утриманні житлового приміщення та оплаті житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 не приймає. Оскільки зняти з реєстраційного обліку місце проживання ОСОБА_2 в позасудовому порядку він не має можливості, в той час як реєстрація відповідача обмежує його права як власника квартири та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що створює для нього відповідні незручності, тому за захистом своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Позивач та представник третьої особи, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач про свою участь не заявив, відзив у встановлений судом строк не подав.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.12.1992 року, ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м. (а.с.10).
Відповідно до відповіді адресно-довідкового органу від 05.04.2019 року та довідки №5 КОМ ДІС «НОВА КОМ» від 04.01.2019 року (а.с.6, 13), у вказаному житловому приміщенні значиться зареєстрованим місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 11.09.2001 року та по теперішній час. Натомість фактично ОСОБА_2 в квартирі не проживає з 07.01.2018 року, свідченням чому є акт з місця проживання від 04.01.2019 року, засвідчений ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.9).
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є родичами прямої лінії споріднення - батьком та сином, на чому також акцентував увагу позивач при зверненні до суду.
Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом її сім`ї (родичем прямої лінії споріднення), у зв`язку з чим регулюються ст.405 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає з січня 2018 року, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, в той час як реєстрація місця проживання відповідача створює позивачеві перешкоди в користуванні належною йому власністю, обмежуючи майнові права ОСОБА_1 , який будучи пенсіонером, вимушений сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ним вимог негаторного позову із визнанням ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьомусуд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації місця проживання.
Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.1).
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 279, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його ухвалення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення складено та підписано 05.06.2019 року.

Суддя Чернова Н.В.