РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 2-543/08

Провадження № 22-ц/4815/866/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевич С. В.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ;

зацікавлені особи Демидівський районний відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, державний виконавець Демидівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Колоєзд Іван Сергійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 квітня 2019 року у складі судді Ральця Р.В., ухвалене в м. Дубно Рівненської області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Колоєзда Івана Сергійовича. В обґрунтування своєї скарги зазначав, що на виконанні у державного виконавця Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Колоєзда Івана Сергійовича перебуває виконавче провадження ВП №7582624 з виконання виконавчого листа №2-543 від 17.04.2008, виданого Дубенським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 листопада 2018 року за місцем реєстрації надійшла постанова у виконавчому провадженні ВП №7582624 про накладення на нього штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки в розмірі 50% від суми заборгованості 29322,17 грн., що складає 14661,08 грн. за період з 19.03.2008 по 01.12.2018. Вважає, що постанова винесена державним виконавцем без врахування тієї обставини, що заборгованість по аліментах утворилась з лютого 2018 року, оскільки у цьому місяці він офіційно влаштувався на роботу, де з нього щомісячно утримували аліменти та заборгованість по аліментах. Зазначав також, що ч. 14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» набрала чинності з 28 серпня 2018 року, а після 06 лютого 2018 року заборгованості не було, у зв`язку з чим законні підстави для застосування штрафу за період заборгованості, у який вона не вважалась правопорушенням, відсутні. Просив суд визнати неправомірною постанову державного виконавця Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Колоєзда Івана Сергійовича від 27 листопада 2018 року про накладення на штрафу в розмірі 50% від суми заборгованості 29322,17 грн. зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, що складає 14661,08 грн. за виконавчим листом №2-543 від 17.04.2008 у виконавчому провадженні ВП №7582624.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 квітня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем були здійснені всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, в межах і в спосіб, передбачених законодавством України. Судом також враховано, що скаржником не було наведено належних та достовірних доказів на підтвердження доводів, наведених у скарзі.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що застосована до нього відповідальність у вигляді штрафу за несплату заборгованості по аліментах з 2008 року є безпідставною та не ґрунтується на нормах чинного на час її винесення законодавства, оскільки абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» набрав чинності лише 28.08.2018р.. Звертає увагу, що за приписами ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи; ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не називались законом як правопорушення. Стверджує про безпідставність посилання в оскаржуваній ухвалі на обставини складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, оскільки сам факт складання протоколу не є доказом вчинення правопорушення. Додає, що провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності було закрите постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 29.12.2018р. за відсутністю в його діях складу і події адмінправопорушення. Вказує, що місцевим судом не було надано оцінку розрахунку заборгованості по аліментах, яка ним була надана, і де вказано, що основний борг по аліментах ним погашений. З наведених міркувань просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу на дії державного виконавця в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавче провадження №7582624, відкрите постановою державного виконавця від 26.05.2008 року з примусового виконання виконавчого листа №2-543/08, виданого 17.04.2008 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з 19.03.2008 (а.с. 15).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець вчиняв ряд виконавчих дій, а саме: неодноразові виклики боржника у відділ ДВС, попередження про наявну заборгованість по сплаті аліментів, винесення постанови про привід боржника. Крім цього, Демидівським районним судом Рівненської області 13.06.2012 винесено ухвалу про розшук боржника ОСОБА_1 ..

Державним виконавцем надсилались вимоги про необхідність сплати заборгованості по аліментах. Згідно поданих заяв, ОСОБА_1 зобов`язувався погасити наявний борг по аліментах.

Постановою державного виконавця від 30.03.2018 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в розмірі 25% з доходів боржника в рахунок заборгованості по аліментах.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з роботи за власним бажанням та поверненням ПП «Назарі» постанов ВП №30969355 від 30.03.2018 ВП №7582624 від 30.03.2018р., державним виконавцем винесено постанову від 05.08.2018р про звернення стягнення на доходи боржника.

Як свідчить розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, її розмір станом на 01.12.2018 року склав 29 322, 17 грн..

Постановою державного виконавця Демидівського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Колоєзда І.С. від 27 листопада 2018 року на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, в розмірі 50% від суми заборгованості - 29322,17 грн., що складає 14661,08 грн.

Наступного дня, 28.11.2018 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу з`явитись 10 грудня 2018 року до Демидівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

14 грудня 2018 року державним виконавцем Демидівського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області було складено акт про неявку ОСОБА_1 10 грудня 2018 року до відділу ДВС та складено протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Проаналізувавши фактичні обставини прави у взаємозв`язку з нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання, що дії державного виконавця з виконання виконавчого листа відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Покликання апеляційної скарги на те, що місцевим судом застосовано норми, які не були чинними на час виникнення спірних правовідносин апеляційним судом оцінюються критично. Оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем з дотриманням положень ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка вступила в дію 28 серпня 2018 року згідно Закону України від 3 липня 2018 року № 2475-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання».

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, суд також враховує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, суд розглядає справим відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, та практику Європейского суду з прав людини як джерело права.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Відхиляючи доводи апелянта про те, що положення ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» не мають зворотної дії в часі, оскільки посилюють його відповідальність, апеляційний суд бере до уваги, що положення вказаної статті, які набрали чинності 28 серпня 2018 року згідно Закону України від 3 липня 2018 року № 2475-УІІІ, спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання та в цілому покращують правове становище одержувача аліментів.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на постанову Демидівського районного суду від 29.12.2018р., якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, апеляційним судом оцінюються критично.

Як вбачається із оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення штрафу на боржника, вона винесена 27 листопада 2018 року, тоді як постанова про закриття адміністративного провадження щодо боржника в часі винесена пізніше 29 грудня 2018 року. Таким чином, на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови ВП № 7582624 від 27.11.2018р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу не існувало жодного судового рішення, яке б вказувало на відсутність у діях боржника складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також відхиляє посилання апелянта на те, що місцевим судом не було надано правової оцінки постанові Демидівського районного суду від 29.12.2018р., оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що копія цієї постанови була надана суду для ознайомлення. Як вбачається зі справи, копія зазначеної постанови була долучена до апеляційної скарги, і апелянтом не наведено жодних поважних причин не подання її в якості доказу до суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом

на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 квітня 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 липня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна:

суддя Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.