КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8096/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року у складі судді Колдіної О.О.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі - ПАТ «Укрсоцбанк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 19 вересня 2018 року, вчиненого за реєстровим № 5105 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М.

В обґрунтування клопотання зазначено, що предмет позову у даній справі щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких позивач звернувся у суд.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Укрсоцбанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити по справі нове рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріали позову та заяви про забезпечення позову не містять доказів на підтвердження обставин вчинення відповідачем чи іншими особами дій, спрямованих на реалізацію нерухомого майна, чи підготовчих дій до його реалізації, намір відповідача здійснювати реалізацію предмета застави, так само як відсутні докази щодо стягнення заробітної плати та інших доходів позивача коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, вислухавши думку представника ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також унеможливити ефективний захист прав чи інтересів позивача.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається з матеріалів справи, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. проводяться дії в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №57506535 від 24 жовтня 2018 року щодо стягнення заборгованості на підставі Договору про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (а.с.16-17).

Зі змісту позову встановлено, що ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом про визнання виконавчого напису від 19 вересня 2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстровано за № 5105, таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та вживаючи відповідні заходи забезпечення позову, місцевий суд з посиланням на статті 149-151 ЦПК України, виходив з того, що подальші дії приватного виконавця в рамках виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису, що є предметом оскарження, можуть вплинути на майнові права позивача у разі задоволення його позову.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених в ухвалі доказів.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Твердження апеляційної скарги про те, що матеріали позову та заяви про забезпечення позову не містять доказів на підтвердження обставин вчинення відповідачем чи іншими особами дій, спрямованих на реалізацію нерухомого майна, чи підготовчих дій до його реалізації, намір відповідача здійснювати реалізацію предмета застави, так само як відсутні докази щодо стягнення заробітної плати та інших доходів позивача коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів визнає безпідставними.

Виходячи із специфіки виду забезпечення позову, який є предметом розгляду, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

З урахуванням характеру заявлених вимог, тієї обставини, що на підставі постанови приватного виконавця у ході виконання оспорюваного виконавчого напису приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, та його коштів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у випадку задоволення позовних вимог повернення належного позивачу майна, на яке буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднене або взагалі неможливе.

Посилання апеляційної скарги на порушення судом норм процесуального права не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Враховуючи, що визначений ухвалою суду спосіб забезпечення позову є тимчасовою мірою, яка застосовується до вирішення спору по суті, а правомірність вимог позивача підлягає вирішенню за результатами розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги й залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: