ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4388/19 Справа № 211/695/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Євтодій К.С.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2018 року, яка постановлена суддею Ткаченко С.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

14 січня 2019 року від позивачки ОСОБА_4 , в інтересах та від імені якої діє адвокат Андріяшевська М.С., надійшла заява про забезпечення позову з клопотанням про накладення арешту на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 , а саме: на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «RENAULT MAGNUM 480», рік випуску 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «МАЗ 43740-062», рік випуску 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «SUBARU TRIBECA», рік випуску 2005 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «NISSAN MAXIMA», рік випуску 2002, державний реєстраційний номер AE НОМЕР_5 CE, власником якого є ОСОБА_3 , автопричіп марки «SAMRO RE 326», рік випуску 1994 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_6 .

Клопотання позивачки ОСОБА_4 про забезпечення позову обґрунтована тим, що вказане майно знаходиться у відповідача, перебуває у його у володінні та користуванні, відповідач чинить перешкоди в користуванні майном та отриманні документів, що підтверджують його вартість.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2018 року клопотання ОСОБА_4 задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «RENAULT MAGNUM 480», рік випуску 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «МАЗ 43740-062», рік випуску 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «SUBARU TRIBECA», рік випуску 2005 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «NISSAN MAXIMA», рік випуску 2002, державний реєстраційний номер AE НОМЕР_5 CE, власником якого є ОСОБА_3 , автопричіп марки «SAMRO RE 326», рік випуску 1994 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині накладення арешту на автомобіль марки «NISSAN MAXIMA», рік випуску 2002, державний реєстраційний номер AE НОМЕР_5 CE, власником якого є саме ОСОБА_3 , в той час як він не є стороною по справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах вимог заяви про забезпечення позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя в забезпечення якого просила накласти арешт на майно, а саме: на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «RENAULT MAGNUM 480», рік випуску 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «МАЗ 43740-062», рік випуску 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «SUBARU TRIBECA», рік випуску 2005 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «NISSAN MAXIMA», рік випуску 2002, державний реєстраційний номер AE НОМЕР_5 CE, власником якого є ОСОБА_3 , автопричіп марки «SAMRO RE 326», рік випуску 1994 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_6

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з характеру заявлених вимог, наявності спору між сторонами, наявні правові підстави для вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на спірні автомобілі.

Ухвала суду першої інстанції не оскаржена в частині задоволення клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «RENAULT MAGNUM 480», рік випуску 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «МАЗ 43740-062», рік випуску 2001 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_6 , автомобіль марки «SUBARU TRIBECA», рік випуску 2005 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , автопричіп марки «SAMRO RE 326», рік випуску 1994 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_6 тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, ухвала в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів не може погодитись з висновком сулу першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення клопотання позивачки про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «NISSAN MAXIMA», рік випуску 2002, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 CE, власником якого є ОСОБА_3 , з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки «Nissan Maxima» зареєстрований за гр. ОСОБА_3 , відповідно до договору купівлі-продажу від 14.07.2016 року, який є власником вказаного автомобіля, що підтверджується довідкою Територіального сервісного центру № 1243 (м. Кривий Ріг) Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Дніпропетровській області (а.с.38) та оглянутим в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції технічним паспортом на автомобіль марки «Nissan Maxima».

Враховуючи те, що власником спірного автомобіля є ОСОБА_3 , який не є стороною у справі, відтак права ОСОБА_3 , як власника майна, визначені ст.319 Цивільного кодексу України щодо права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд порушуються внаслідок накладеного арешту на автомобіль автомобіль марки «NISSAN MAXIMA», рік випуску 2002, державний реєстраційний номер AE 0228 CE

Згідно ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині задоволення клопотання ОСОБА_4 , в інтересах та від імені якої діє адвокат Андріяшевська М.С., про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль марки «NISSAN MAXIMA», рік випуску 2002, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 CE, власником якого є ОСОБА_3 , та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання позивачки про забезпечення позову в цій частині.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржена.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 лютого 2018 року скасувати в оскаржуваній частині, в частині задоволення клопотання ОСОБА_4 , в інтересах та від імені якої діє адвокат Андріяшевська Марина Сергіївна, про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль марки «NISSAN MAXIMA», рік випуску 2002, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 CE, власником якого є ОСОБА_3 , та постановити в цій частині нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 , в інтересах та від імені якої діє адвокат Андріяшевська Марина Сергіївна, про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль марки «NISSAN MAXIMA», рік випуску 2002, державний реєстраційний номер AE НОМЕР_5 CE, власником якого є ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: