Номер провадження: 22-ц/813/4043/19
Номер справи місцевого суду: 520/110/17
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/110/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - Одеська міська рада,

- відповідач - ОСОБА_1 ,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - 1) ОСОБА_2 , 2) Приватне підприємство торговий будинок «НАЧАЛО»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , Приватне підприємство торговий будинок «НАЧАЛО», про приведення самочинно реконструйоване нежитлове приміщення у відповідність до технічного паспорту, за апеляційною скаргою Одеської міської ради, поданої представником - Бондаренком Ігорем Олеговичем, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Пучкової І.М. 19 грудня 2018 року, -

встановив:

У січні 2017 року Одеська міська рада (далі - ОМР) звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що ОМР є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . 05.07.2016 року КРА ОМР здійснила обстеження вказаного нежитлового приміщення, та встановила, що відповідачка здійснила його реконструкцію без проектної та дозвільної документації. Посилаючись на те, що реконструкція є самочинним будівництвом, яке порушує права ОМР, як власника земельної ділянки, просить суд зобов`язати ОСОБА_1 привести самочинно реконструйований об`єкт до попереднього стану.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 р. у задоволенні вищезазначеного позову ОМР відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОМР просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОМР задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апелянт вказує на те, що висновок суду першої інстанції про те, що на спірному об`єкті проведено будівельні роботи з перепланування об`єкту, які не є реконструкцією, ґрунтується лише на висновку судово - будівельної експертизи. До позову додано низку доказів на підтвердження здійснення відповідачем по справі самочинного будівництва - реконструкції магазину з зайняттям земельної ділянки, що належить територіальній громаді м. Одеси.

Представник ОМР - Петренко С.В. у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Представник відповідача - Сємєнєня І.М. відзиву на апеляційну скаргу не надала. У судовому засіданні вважала необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на законність та обґрунтованість рішення.

Третя особа - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу. В письмових поясненнях, які фактично являються відзивом на апеляційну скаргу, просила рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОМР задовольнити. Посилається на те, що відповідачкою реконструйовано спірне приміщення без дозвільних на реконструкцію документів.

Представник приватного підприємства торговий будинок «НАЧАЛО» у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи приватне підприємство торговий будинок «НАЧАЛО» сповіщено належним чином. Причини неявки представника не повідомило. Відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надано.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у як найскорішому вирішені спору, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника приватного підприємства торговий будинок «НАЧАЛО».

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно дозаконів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За правилами частин першої та другої статті 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень

(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 3 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні`до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічна норма закріплена у статті 14 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування».

Відповідно до статті 7 вказаного Закону державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державнуполітику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

У справі, яка розглядається, ОМР звернулося до суду з позовом, у якому просило суд зобов`язати ОСОБА_1 за свій рахунок привести до попереднього стану (у відповідність до технічного паспорту) спірне нежитлове приміщення, мотивувавши свої вимоги тим, що будівництво та реконструкція здійснені відповідачем без необхідних дозвільних документів та з недотриманням вимог чинного законодавства у сфері містобудування.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

Крім того, звертаючись до суду з позовом про приведення об`єкту самочинного будівництва до попереднього стану, мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, а не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що даний спір, який виник за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими. Розгляд даної справи належить до компетенції адміністративних судів.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в частині скасування рішення суду першої інстанції, однак не з підстав визначених доводами апеляційної скарги, а з підстав порушення судом норм процесуального права щодо підвідомчості спору.

Виходячи із зазначеного, колегія суду вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно із ст. 381 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права щодо підвідомчості спору, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 377, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради, подану представником - Бондаренком Ігорем Олеговичем, - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , Приватне підприємство торговий будинок «НАЧАЛО», про приведення самочинно реконструйоване нежитлове приміщення у відповідність до технічного паспорту- закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 14 червня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе