Єдиний унікальний номер справи 756/3621/19
Провадження №22-ц/824/7887/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Оптима Факторинг», заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси і кредит», боржник - ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ТОВ «Оптима Факторинг» звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Свою заяву мотивувало тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2011 року на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і кредит» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було солідарно стягнуто суму заборгованості в розмірі 441 225,42 грн. та судові витрати. Рішення суду набрало законної сили та видані виконавчі листи. Станом на 14.03.2019 року в провадженні Оболонського відділу ДВС міста Києва перебуває виконавче провадження, по якому проводяться виконавчі дії по примусовому виконанню даного рішення суду. 30.05.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» та ТОВ «Оптима Факторинг» укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. З цієї підстави просить замінити стягувача на його правонаступника у виконавчому провадженні №33531364, де боржниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року заява товариства з обмеженою відповідальністю «Оптима Факторинг» про заміну сторони виконавчого провадження задоволена.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який зазначає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи здійснювався у відсутність боржника, яка не була повідомлена про час та місце розгляду заяви, що є порушенням процесуального закону. Крім того судом не застосовано норми ст. 442 ЦПК України, оскільки таке посилання на неї в оскаржуваному рішенні відсутнє. Крім того в резолютивній частині оскаржуваної ухвали невірно зазначено суму кредитної заборгованості, зокрема 443 045,42 грн. замість 441 225,42 грн. За таких обставин оскаржувана ухвала не може вважатись постановленою з додержанням вимог закону і підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник, вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду - законна та обґрунтована та така, що гарантує право обов`язкового виконання судового рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржувана ухвала в повній мірі не відповідає.

Як було встановлено в ході судового розгляду, 30.05.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» та ТОВ «Оптима Факторинг» був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитом, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №01-363/08-А від 05.03.2008 між ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «Оптима Факторинг». На підтвердження вказаних обставин до суду були представлені відповідні документи, зокрема договір про відступлення прав вимоги з протоколом електронного аукціону, відповідно до яких право вимоги було передане заявнику. Крім того встановлено, що станом на 14.03.2019 року в провадженні Оболонського відділу ДВС міста Києва перебуває виконавче провадження, по якому проводяться виконавчі дії по примусовому виконанню рішення суду про стягнення з боржників кредитної заборгованості в розмірі 441 225,42 грн. За результатами дослідження представлених матеріалів та заяви нового кредитора суд першої інстанції й прийшов до висновку про обґрунтованість заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

У відповідності до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до вимог ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про обґрунтованість позиції суду першої інстанції та її відповідність вимогам закону в частині вирішення питання по суті заяви.

При цьому колегія суддів критично відноситься до посилань апелянта з приводу незаконності такої ухвали через те, що судом незастосовано норми ст. 442 ЦПК України, яке апелянт обґрунтовує відсутністю прямого посилання суду на неї в тексті оскаржуваної ухвали. Питання заміни сторони виконавчого провадження в ЦПК України саме й врегульоване зазначеною нормою. За таких умов розгляд даної заяви і як наслідок заміна вибувшої сторони виконавчого провадження її правонаступником свідчить про те, що судом першої інстанції було застосовано саме цю норму.

Крім того апелянт зазначає про те, що боржника не було належним чином повідомлено про розгляд даної справи в суді першої інстанції, відтак судом не було враховано його позицію щодо предмета розгляду. Дані посилання не можуть слугувати підставою для скасування вірного по суті судового рішення, адже апелянтом так і не було зазначено, які саме доводи та обґрунтування він був позбавлений представити до суду, що поряд з доводами, вже оціненими апеляційним судом, зумовлювали би ухвалення іншого рішення по суті питання.

В той же час колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на посилання апелянта на те, що зазначена судом сума кредитної заборгованості в резолютивній частині оскаржуваної ухвали містить помилку. Таким чином апеляційний суд вважає за необхіднезмінити зазначений в ухвалі розмір кредитної заборгованості на її розмір, встановлений судовим рішенням, що міститься в матеріалах справи, а саме 441 225,42 грн. З цієї підстави апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду в цій частині підлягає зміні.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для зміни апеляційним судом судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є, крім іншого, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року в частині зазначеної заборгованості в розмірі 443 045,42 грн. змінити на суму заборгованості в розмірі 441 225, 42 грн. В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Д.О. Таргоній

К.П. Приходько