Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1899/19
Провадження № 2/711/1132/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участю:

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову вказує, що відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , вона є одним із співвласників даної квартири.

В даній квартирі вона зареєстрована та проживає разом з донькою ОСОБА_3 . Окрім них у даній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що для вчинення певних правочинів щодо квартири для забезпечення власних потреб, зокрема, отримання субсидії, необхідна згода проживаючих в ній осіб, а відповідач, фактично, не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 2017 року так, як постійно проживає та працює за кордоном. Реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою не дозволяє їй, як співвласнику, даного помешкання повноцінно розпоряджатись квартирою на власний розсуд, що істотно обмежує її законні права.

Син не має можливості приїхати до України, задля самостійного зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, в зв`язку з чим вона і звернулася до суду з даним позовом.

А тому, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 08.04.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки він не проживає в ній більше одного року.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, але надіслав до суду клопотання від 28.03.2019 року, в якому просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Однак таке визнання позову суперечить вимогам Конституції України та ст. 317, 319 ЦК України, оскільки власник майна має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і право на проживання у вказаній квартирі.

Представник третьої особи - Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, за довіреністю Житнікова ОСОБА_4 .А., в судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи подала до суду клопотання від 13.05.2019 року, в якому просила справу розглядати без участі представника.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.2003 року позивачка ОСОБА_1 є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування частини квартири від 04.11.2015 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками іншої Ѕ частини (кожному належить по ј частині).

Таким чином, сторони у справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Позивачці ОСОБА_1 належить на праві приватної власності Ѕ частина квартири, а відповідачу ОСОБА_2 ј частина вказаної квартири.

В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено у статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , його право власності, в силу ст. 41 Конституції України, є непорушним, тому він відповідно має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в тому числі і право на проживання у вказаній квартирі. Так, як право власності відповідача на частку, яка належить йому на праві власності (ј частина), в квартирі АДРЕСА_1 не припинено, він не може бути обмежений у будь-який спосіб у користуванні власністю.

Права усіх співвласників законом захищаються у рівній мірі та не допускається захист прав одного співвласника за рахунок обмеження прав іншого співвласника без передбачених законом підстав.

Що стосується доводів позивачки, викладених в позові, та підтриманих нею в судовому засіданні, про те, що відповідач створює їй (позивачці) незручності через неможливість повноцінно розпоряджатися майном та збільшуючи витрати по утриманню житла, оскільки в зв`язку з реєстрацією відповідача у вказаному житлі, вона (позивачка) не може реалізувати своє право на отримання субсидії, то позивачка вправі звертатись до суду з позовом про відшкодування іншим співвласником понесених нею витрат на утримання спільного майна. Крім того, питання реєстрації відповідача у вказаному житлі не є предметом даного позову.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої в зв`язку з відмовою у задоволенні позову з відповідача на користь позивачки не підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 259, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 26.06.2019 року.

Головуючий В.М.Скляренко