печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Диба І.Б.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державна казначейська служба

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 250 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що слідчим прокуратури Львівської області Незнайко С.В. ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000125 від 05 липня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, в якому позивач до цього часу не визнаний потерпілим, хоча йому була завдана значна моральна шкода, чим грубо порушено ч. 2 ст. 55 КПК України та Постанову Пленуму Верховного Суду України №13 від 02 липня 2004 року.

При цьому вказував, що понад пів року триває бездіяльність у даному кримінальному провадженні слідчого Незнайко С.В., що вже є протиправним та грубо порушуються права позивача, як потерпілого, та не проводяться усі необхідні слідчі дії, а саме: слідчий не провів перехресний допит ОСОБА_1 та судді Галицького районного суду м. Львова Лялюка Є.Д., не витребував та не перевірив матеріали кримінального провадження у справі №461/476/17 щодо надсилання або не надсилання ОСОБА_1 належним чином судових повісток, не допитав позивача в якості потерпілого, не вручив пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також не провів інших необхідних слідчих дій.

29 серпня 2018 року слідчим Незнайко С.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №000125 від 05 липня 2018 року за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року у справі №461/7675/18 було задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову слідчого Незнайко С.В. про закриття кримінального провадження №000125 від 05 липня 2018 року.

Посилаючись на те, що такими незаконним діями слідчого йому завдана моральна шкода, просив задовольнити позов та стягнути з Державної казначейської служби за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди 250 000 грн.

Ухвалою судді від 06 травня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 травня 2019 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

22 травня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, справу розглядати у відсутність представника Казначейства.

28 травня 2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, надані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00125 від 05.07.2018р. на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26.06.2018 року Львівською місцевою прокуратурою № 1 внесено до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_1 від 10.06.2018 року про вчинення слідчим-суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України - зловживання владою або службовим становищем.

29.08.2018 року слідчим СВ прокуратури Львівської області Незнайко С.В. прийнято постанову про закриття кримінального провадження №00125 від 05.07.2018р. на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях судді Галицького суду м.Львова ОСОБА_2 складу злочину.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого СВ прокуратури Львівської області Незнайка С.В. від 29 серпня 2018 року - задоволено.

Постанову слідчого СВ прокуратури Львівської області Незнайка С.В. від 29.08.2018р. про закриття кримінального провадження №00125 від 05.07.2018р. - скасовано.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках : постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилався на ту обставину, що повна бездіяльність, протиправність дій слідчого Незнайко С.В. у кримінальному провадженні №00125 від 05.07.2018 р. доведена судом та не потребує додаткового доказування, а саме ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2018 року.

Разом з тим, вказана ухвала не містить висновків щодо незаконних та протиправних дій слідчого ОСОБА_3 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач не оскаржував неправомірні дії чи бездіяльність слідчого прокуратури Львівської області Незнайко С.В.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки доказів неправомірних дій слідчого прокуратури Львівської області ОСОБА_3 . позивачем не надано, в зв`язку з чим звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом є передчасним.

Керуючись ст.ст. 55 Конституції України, ст.ст. 2, 15, 23, 1176 ЦК України, ст. ст.1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18 червня 2019 р.

Суддя О.Л. Бусик