Справа № 2-193/10
Провадження № 4-с/492/5/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Череватої В. І.,

при секретарі судового засідання Каширної О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Арцизі Одеської області цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві та бездіяльність старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2019 року представник Акціонерного товариства «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» (далі за текстом АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО», заявник) звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заволокіної К.О. під час примусового виконання виконавчого листа Арцизького районного суду Одеської області № 2-193/10 від 01.04.2010 року про стягнення заборгованості у розмірі 1543,53 гривень, судових витрат в розмірі 81,00 гривні; скасувати постанову старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заволокіної К.О. про повернення виконавчого документу стягувачеві ВП № 51733853 від 29.06.2017 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Арцизького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходилось виконавче провадження № 51733853, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-193/10, виданого від 01.04.2010 року Арцизьким районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ЕК «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» заборгованості.

29.06.2017 року старшим державним виконавцем Заволокіною К.О. повернуто виконавчий документ стягувачеві, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, також заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.

16.05.2019 року заявник звернувся до Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про ознайомлення з виконавчим провадженням № 51733853, однак тільки 31.05.2019 року заявник мав можливість ознайомитися з виконавчим провадженням. При цьому, під час ознайомлення представником заявника з матеріалами виконавчого провадження № 51733853, у зазначених матеріалах державний виконавець не вчинив у повній мірі виконавчі дії, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Заявник вважає бездіяльність державного виконавця та постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірними.

У судове засідання представник заявника ОСОБА_2 Н ОСОБА_3 Ф ОСОБА_3 не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, згідно якій скаргу підтримала повністю та просила суд скаргу задовольнити у повному обсязі.

Представник Арцизького ВДВС ГТУЮ Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не подавав.

Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши скаргу АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО», дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, приходить до наступних висновків.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України. Європейський суд з прав людини трактує доступ до правосуддя як одне з фундаментальних прав людини і громадянина, яке випливає зі змісту права на справедливий, незалежний безсторонній суд, утворений на підставі закону.

Крім того, право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплено в статті 55 Конституції України. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Розглядаючи скаргу на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві та бездіяльність старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, суд приходить до висновку про її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень є виконавчими листами, що підлягають примусовому виконанню.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначений у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Положення ч. 1 ст. 74 цього Закону кореспондуються зі ст. 447 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з вимогами ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З наданих суду скаржником копій виконавчого провадження вбачається, що в матеріалах виконавчого провадження наявний супровідний лист, зі змісту якого вбачається, що боржнику та стягувачу направлялася постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2016 року на підставі виконавчого документу № 2-193/10, однак, в матеріалах відсутнє поштове повідомлення про вручення відповідного документу адресатам. У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що сторонам виконавчого провадження постанова про відкриття провадження не надсилалася з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження, що є порушенням згаданого Закону.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну і т. п.

Право державного виконавця звертатися із запитами про надання необхідної інформації для здійснення виконавчих дій також передбачене п. п. 1.10, 1.11 п. 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5.

Матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про суворе дотримання державним виконавцем наведених норм. Як встановлено судом з матеріалів виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Арцизького районного суду Одеської області № 2-193/10, державним виконавцем протягом тривалого часу не проведено жодної дії по виконанню виконавчого документу для встановлення наявного у боржника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, тощо, у зв`язку з чим таку бездіяльність державного виконавця слід визнати грубим порушенням вимог Закону. Виконавчий лист за справою № 2-193/10 від 01.04.2010 року разом із заявою про відкриття виконавчого провадження було повторно направлено скаржником на примусове виконання 30.06.2016 року. Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена лише 20.07.2016 року.

У разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Так, матеріали виконавчого провадження вказують на те, що державним виконавцем не проведено повну перевірку майнового стану боржника, а саме: не зроблено наступних запитів: до ДРАЦС щодо факту смерті боржника, до банківських установ та інших фінансових установ про наявність рахунків, до органів БТІ щодо наявності незареєстрованого майна (на яке відповідно до Закону може бути оформлено право власності за рахунок авансування стягувача), до органів Держгеокадастру щодо земельних ділянок, до Державної фіскальної служби, не отримано інформацію від органів, що здійснюють реєстрацію транспортних засобів, від Пенсійного фонду України. Не здійснено виїзд за місцем проживання або перебування боржника для виявлення його та його майна, вилучення грошей або цінностей. Державний виконавець у постанові про повернення виконавчого документу стягувану вказує на те, що здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Але з постанови та матеріалів виконавчого провадження не вбачається, які саме дії були здійснені державним виконавцем щодо розшуку такого майна, крім отримання інформаційної довідки з реєстру.

Також старший державний виконавець не використав своє право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. А у разі неявки боржника без поважних причин за викликом виконавця, звернутися до суду щодо застосування до нього приводу. В матеріалах виконавчого провадження взагалі відсутні будь-які відомості, що державний виконавець не тільки повідомив боржника про наявність виконавчого провадження, а й про виклик боржника до державного виконавця.

В матеріалах виконавчого провадження також відсутні відомості про використання державним виконавцем права звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Більш того, встановивши наявність у боржника нерухомого майна та отримання доходу від здачі в оренду земельної ділянки, державний виконавець в порушення положень ч. 3 ст. 18 Закону не здійснила заходів з накладення арешту на майно боржника, не здійснила реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Отже, судом остаточно встановлено, що чітко випливає з досліджених доказів, державний виконавець під час примусового виконання виконавчого документу № 2-193/10, віднісся до своїх обов`язків та прав формально не дотримуючись при цьому положень Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим за переконанням суду доводи скарги щодо бездіяльності державного виконавця під час виконання виконавчого документу № 2-193/10 знайшли своє підтвердження у суді, тому судом визнається, що така бездіяльність є протиправною.

З огляду на те, що старшим державним виконавцем вчинено не всі можливі дії та не застосовані усі можливі заходи щодо примусового виконання виконавчого документу, у державного виконавця не було правових підстав для винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, у зв`язку з чим постанову старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заволокіної К.О. про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 51733853 від 29.06.2017 року, слід скасувати.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Розгляд скарги за правилами розділу VII ЦПК України є формою судового контролю за виконанням судових рішень, яке характеризується особливим порядком розгляду звернення до суду. Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку безумовно було порушено права стягувача АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО», передбачені ст. 124 Конституції України та п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, які гарантують кожному право на виконання рішення суду, тому суд дійшов до висновку, що внесена до суду скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Зважаючи на приписи ч. 2 ст. 451 ЦПК України, ст. 124 Конституції України та п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та обґрунтованість скарги, суд вважає за необхідне поновити порушені права стягувача ПАТ «ЕК ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» шляхом визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заволокіної К.О. під час примусового виконання виконавчого листа, виданого Арцизьким районним судом Одеської області № 2-193/10 від 01.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1543,53 гривень та судових витрат в розмірі 81,00 гривні та скасувати постанову старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заволокіної К.О. про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 51733853 від 29.06.2017 року.

Керуючись ст. ст. 19, 129 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 18, 447, 449, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» , суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО» на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві та бездіяльність старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заволокіної К.О. під час примусового виконання виконавчого листа, виданого Арцизьким районним судом Одеської області № 2-193/10 від 01.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1543,53 гривень та судових витрат в розмірі 81,00 гривень неправомірною.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заволокіної К.О. про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 51733853 від 29.06.2017 року.

Дана ухвала суду є підставою для продовження виконавчого провадження ВП № 51733853 з виконання виконавчого документу № 2-193/10 від 01.04.2010 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Арцизький районний суд Одеської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ

Арцизького районного суду В. І. Черевата

Одеської області