Постанова

Іменем України

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 378/1052/17

провадження № 61-37950св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 14 лютого 2018 року у складі головуючого судді Марущак Н. М. та постанову Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Іванової І. В., Сліпченка О. І., Гуля В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») про виключення запису з реєстру обтяжень рухомого майна.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20 вересня 2016 року він набув право власності на автомобіль марки Toyota Avensis, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , проте у липні 2017 року йому стало відомо, що на вказаний автомобіль внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, підставою якого є договір застави транспортного засобу № 6081 від 28 серпня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І. О., обтяжував ПАТ «Ідея Банк».

Посилаючись на те, що на момент реєстрації транспортного засобу 20 вересня 2016 року відомості в Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна щодо наявності договору застави транспортного засобу № 6081 від 28 серпня 2012 року були відсутні, він не є стороною такого договору та не має ніяких зобов`язань перед ПАТ «Ідея Банк», й відповідно є добросовісним набувачем, ОСОБА_1 просив виключити із реєстру запис про обтяження вищевказаного автомобіля, встановити порядок виконання судового рішення, яке є підставою для анулювання всіх реєстраційних записів про обтяження транспортного засобу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 14 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю правових підстав для скасування обтяження заставного майна спірного легкового автомобіля.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Ставищенського районного суду Київської області від 14 лютого 2018 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У червні 2018 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином не досліджено докази щодо відсутності обтяжень спірного автомобіля, на момент придбання його позивачем.

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 20 вересня 2016 року продавець ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 та покупець ОСОБА_1 в сервісному центрі 3249 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Київській області уклали договір купівлі-продажу № 3249/2016/080111 транспортного засобу Toyota Avensis, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_3 , легковий седан -В, колір сірий, 2008 року випуску.

Вказаний автомобіль зареєстровано за позивачем з присвоєнням реєстраційного номеру НОМЕР_4 .

Відповідно до витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 23 жовтня 2012 року та від 04 липня 2017 року на вказаний автомобіль 23 жовтня 2012 року Львівською філією Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено запис про обтяження на підставі договору застави транспортного засобу № 6081 від 28 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І. О., обтяжував ПАТ «Ідея Банк».

Обтяження не знімалося, а 22 травня 2017 року продовжено до 22 травня 2022 року.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.

Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Встановивши, що на час відчуження спірного автомобіля позивачу, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про його обтяження, й таке обтяження продовжено до 22 травня 2022 року, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для скасування обтяження заставного майна - спірного автомобіля та для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги про те, що на момент придбання спірного автомобіля позивачем були відсутні обтяження транспортного засобу, є безпідставними, спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів, висновків судів не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із висновком суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними за змістом доводам апеляційної скарги, які були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував, тому не потребують додаткового правового аналізу.

При вирішенні вказаної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 14 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко