Постанова

Іменем України

17 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 638/3648/16-ц

провадження № 61-34950св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи - Комунальне підприємство «Харківводоканал», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2017 року у складі судді Рибальченко Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 вересня 2017 року, у складі суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Комунальне підприємство «Харківводоканал», Комунальне підприємство (далі - КП) «Жилкомсервіс», про усунення перешкод у користуванні мережею водовідведення.

Позовна заява мотивована тим, що 29 березня 2012 року вона отримала довідку від КП «Жилкомсервіс» про допуск до виконання робіт для каналізування мешканцями квартири АДРЕСА_1 за власний рахунок.

06 квітня 2012 року позивач отримала лист-погодження від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про можливість підключення її до каналізаційної мережі побудованої ними господарським способом за власний рахунок, при цьому компенсувала частину витрат у розмірі 2000,00 грн кожному на будівництво їхньої каналізаційної мережі, щоб стати разом з ними її співвласником в рівних частинах, та як наслідок отримати право користування нею без обмеження строку.

12 квітня 2012 року ОСОБА_1 отримала технічні умови від КП «Харківводоканал», а 26 квітня 2012 року отримала робочий проект схеми каналізації в приватному домоволодінні.

10 травня 2012 року КП «Харківводоканал» погодив виконавчу зйомку самовільно побудованої побутової каналізації від квартири АДРЕСА_2 .

17 травня 2012 року представником КП «Харківводоканал» винесено припис ОСОБА_1 про усунення недоліків у технічній документації на каналізування

18 травня 2012 року КП «Харківводоканал» відключив мережу каналізування квартири позивача шляхом встановлення заглушки в каналізаційному колодязі.

25 травня 2012 року позивач отримала від КП «Харківводоканал» договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

20 червня 2013 року представниками КП «Харківводоканал» складено акт, згідно з яким мережа каналізування знаходиться у неробочому стані, та зазначено, що для того, щоб усунути цей недолік потрібен доступ до оглядового колодязю, який розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , проте ОСОБА_2 поставив свій автомобіль на відповідний оглядовий колодязь, перешкоджаючи відновленню мережі каналізування.

13 липня 2013 року позивач подала відповідну заяву КП «Харківводоканал» про видачу їй акту технічної готовності на побудовану мережу каналізування.

17 липня 2013 року представником КП «Харківводоканал» в присутності позивача складено акт № 374, відповідно до якого каналізаційна мережа по АДРЕСА_6 постійно допускається до експлуатації. Однак у цьому акті зазначено, що заглушку, яку встановлено 18 травня 2012 року, не знято.

Враховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 усунути перешкоди у доступі ОСОБА_1 та КП «Харківводоканал» до оглядового каналізаційного колодязя, який знаходиться в каналізаційній мережі будинків №17 та АДРЕСА_6 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право ОСОБА_1 не порушено.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції належним чином визначив фактичні та правові підстави позову, внаслідок чого вірно встановив, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , просить скасувати судові рішення у справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що суди не звернули увагу на те, що вона має усі дозвільні документи, які дозволяють користуватись каналізаційною мережею та 17 липня 2013 року ОСОБА_1 отримала акт № 374, яким було допущено до експлуатації каналізаційну мережу від квартири АДРЕСА_2 до АДРЕСА_7 та квартир АДРЕСА_8 . Вона протиправно позбавлена права користуватись своєю власністю, що виявляється у неможливості зняти заглушку, яка встановлена у її власній каналізаційній мережі. 03 липня 2013 року відповідачі написали заяву на ім`я начальника експлуатаційної ділянки КП «Харківводовідведення» в якій просили не приймати в експлуатацію каналізаційну мережу, що належить на праві власності ОСОБА_1 , у звязку з тим, що вони відзивають свій дозвіл на право користування каналізаційною мережею. Крім того, 06 квітня 2012 року ОСОБА_1 отримала лист-погодження від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про можливість її підключення до каналізаційної мережі побудованої ними господарським способом за власний рахунок, при цьому компенсувала частину витрат у розмірі 2000,00 грн кожному на будівництво каналізаційної мережі, щоб стати разом з ними її співвласником в рівних частинах, та як наслідок отримати право користування нею без обмеження строку. Таким чином, на даний час договір укладений 06 квітня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про можливість підключення до каналізаційної мережі є дійсним і ніким не оспорювався.

13 жовтня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі та надано строк для надання відзиву.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ надійшов відзив представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на касаційну скаргу, в якому він зазначав те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ надійшло пояснення КП «Харківводоканал» на касаційну скаргу, в якому підприємство зазначало те, що неодноразові спроби КП «Харківводоканал» на відновлення робочого стану каналізаційної мережі позивача виявились безрезультатними, оскільки власники каналізаційної мережі - відповідачі по справі, перешкоджають доступу до оглядового каналізаційного колодязя.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу № 638/3648/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - КП «Харківводоканал», КП «Жилкомсервіс» про усунення перешкод у користуванні мережею водовідведення та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновків про часткове задоволення касаційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі дозвільних документів та проектної документації обладнали свої квартири мережею водопроводу та каналізації господарським способом та є власниками мережі водовідведення та каналізації до житлових будинків № 17 та АДРЕСА_6 .

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали згоду ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_9 , на приєднання до каналізаційної мережі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

12 квітня 2012 року ОСОБА_1 отримала технічні умови від КП «Харківводоканал».

26 квітня 2012 року - ОСОБА_1 отримала робочий проект схеми каналізації в приватному домоволодінні.

10 травня 2012 року КП «Харківводоканал» погодив виконавчу зйомку самовільно побудованої побутової каналізації від квартири АДРЕСА_2 .

17 травня 2012 року представником КП «Харківводоканал» винесено припис ОСОБА_1 про усунення недоліків у технічній документації на каналізування

Судами встановлено, що ОСОБА_1 були здійснені дії, які порушували права відповідачів, зокрема, вона почала використовувати каналізацію без отримання відповідних дозволів, без отримання необхідної проектної та технічної документації проводити земельні роботи без відповідних дозволів; провела трубу від колодязю відповідачів значно більшу за діаметром ніж це дозволяється; система не була прийнята в експлуатацію та почала скидати нечистоти, що призвело до постійного засмічення каналізаційної системи відповідачів; у дворі постійно стояв характерний запах нечистот, що є порушенням санітарних та екологічних норм.

18 травня 2012 року КП «Харківводоканал» відключив мережу каналізування квартири позивача шляхом встановлення заглушки в каналізаційному колодязі.

03 липня 2013 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відізвали свою згоду на право користування ОСОБА_1 їхньою каналізаційною мережею.

17 липня 2013 року представником КП «Харківводоканал» в присутності позивача складено акт № 374, відповідно до якого каналізаційна мережа по вулиці АДРЕСА_6 допускається до експлуатації постійно. Крім того, зазначено, що заглушку, яку встановлено 18 травня 2012 року, не знято.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2016 року по справі №638/17091/15-ц за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_1 , КП «Жилкомсервіс» про зобов`язання вчинити певні дії, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 квітня 2016 року, встановлено, що відповідачі у 2005 році на підставі дозвільних документів та проектної документації провели ряд сантехнічних робіт за власний рахунок та обладнали свої квартири мережею водопроводу та каналізації господарським способом, а тому є власниками мережі водовідведення та каналізації до житлових будинків № 17 та АДРЕСА_6 . Між відповідачами та КП «Харківводоканал» були укладені відповідні договори про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідачі відкликали свою згоду на приєднання ОСОБА_1 до їхньої каналізаційної мережі та стали заперечувати щодо проведення нею робіт з облаштування цієї мережі. 18 травня 2012 року встановлено заглушку і виписано припис ОСОБА_1 про усунення недоліків у її технічній документації на каналізування. У зв`язку з тим, що власники зобов`язані утримувати каналізаційну мережу у належному технічному та санітарному стані, відповідачі здійснили заходи щодо обмеження доступу до колодязю сторонніх осіб.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вищевказана норма права визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно частини першої статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що вимоги позивача про усунення перешкод в доступі на праві користування до оглядового колодязя, який знаходиться в каналізаційній мережі будинків № 17 та АДРЕСА_6 є необґрунтовані, оскільки ОСОБА_1 , не будучи власником каналізаційної мережі, використовувала каналізацію без отримання відповідних дозволів та необхідної проектної та технічної документації.

Однак, з такими висновками судів повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені судами без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з огляду на таке.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК України 2004 року, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним нормам судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що відповідачі у 2005 році на підставі дозвільних документів та проектної документації провели ряд сантехнічних робіт за власний рахунок та обладнали свої квартири мережею водопроводу та каналізації господарським способом та є власниками мережі водовідведення та каналізації до житлових будинків № 17 та АДРЕСА_6 . Між відповідачами та КП «Харківводоканал» були укладені відповідні договори про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали згоду ОСОБА_1 на приєднання до їх каналізаційної мережі.

ОСОБА_1 отримала технічні умови від КП «Харківводоканал» та робочий проект схеми каналізації в приватному домоволодінні. Крім того, КП «Харківводоканал» погодив позивачу виконавчу зйомку самовільно побудованої побутової каналізації. Після надання ОСОБА_1 проектно-технічної документації на побудовану каналізаційну мережу, їй було видано акт технічної готовності від 17 липня 2013 року № 374, відповідно до якого Комплексом «Харківводовідведення» КП «Харківводоканал» було проведено обстеження каналізаційного випуску домоволодіння за адресою: АДРЕСА_9 та встановлено, що каналізаційна система виконана відповідно до проекту № 327-04-12 (19кв.1)НК та технічних умов № 758/ТУ-К від 12 квітня 2012 року й зазначена система допущена до експлуатації.

З вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 має всі відповідні дозволи на приєднання до каналізаційної мережі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та проектну, технічну документацію,а тому має право користування цією мережею.

Суд першої інстанції зазначав, що відповідачі не досягли згоди з ОСОБА_1 про користування нею зазначеною мережею, оскільки позивач провела трубу від колодязю відповідачів значно більшу за діаметром ніж це дозволяється й система не була прийнята в експлуатацію та почала скидати нечистоти, що призвело до постійного засмічення каналізаційної системи відповідачів, у дворі постійно стояв характерний запах нечистот, що є порушенням санітарних та екологічних норм, а тому захищаючи свою власність, відповідачі відкликали дозвіл на підключення ОСОБА_1 до їхніх каналізаційних мереж.

Однак, відмовляючи у задоволенні позову з цих підстав, суди не перевірили, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до КП «Харківводоканал» про проведення обстеження каналізаційних колодязів, розташованих на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_10 та буд. № 19 і відновлення надання послуг з централізованого водовідведення, однак відповідачі доступу до зазначених колодязів так і не надали.

Крім того, зазначаючи, що права ОСОБА_1 не порушені, суди не перевірили, чи мала можливість позивач встановити каналізаційну систему в інший спосіб ніж цей, який вона обрала, наприклад автономно від відповідачів.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову, не звернули уваги на наведені обставини, норми матеріального права, не врахували, що позивач була позбавлена права користування каналізаційною мережею з незалежних від неї обставин, внаслідок перешкод, які були встановлені відповідачами у наданні доступу до проведення обстежень каналізаційних колодязів, не перевірили та не надали оцінки доводам позовної заяви, апеляційної скарги про те що право користування каналізаційною мережею ОСОБА_1 здійснювала правомірно, на підставі відповідних дозвільних документів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, в силу наданих процесуальним законом повноважень, суд касаційної інстанції позбавлений права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, надавати оцінку доказам, що не були предметом їх перевірки, чи робити їх переоцінку.

Верховний Суд ураховує тривалість розгляду зазначеної справи в суді, разом з тим, оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин справи, надання оцінки та переоцінки доказів, зазначене унеможливлює ухвалення ним нового судового рішення.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили рішення при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та що відповідно частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК Україниє підставою для скасування оскаржуваних рішень попередніх інстанцій, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 вересня 2017 рокускасувати.

Справу № 638/3648/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Комунальне підприємство «Харківводоканал», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про усунення перешкод у користуванні мережею водовідведення, передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
Г. І. Усик