Справа № 127/5790/19
Провадження № 2/127/812/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

представника позивача - адвоката Куцого Р.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про відновлення національності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вінницького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області та просила відновити в актовому записі про народження №340 від 11.04.1951 та свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 національність її матері ОСОБА_2 з «українка» на «полька», національність батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 з «українця» на «поляк» та національність матері ОСОБА_2 - ОСОБА_5 з «українка» на «полька». Свої позовні вимоги мотивувала тим, що її матір`ю є ОСОБА_2 , національність якої в свідоцтві про народження позивачки вказана «українка». 17.10.2018 ОСОБА_2 (мати позивачки) звернулася до відповідача із заявою про виправлення національності її батьків (матері та батька) з «українець» на «поляк». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла та за життя не встигла зібрати всі необхідні документи для зміни своєї національності. Окрім того зазначає, що померла ОСОБА_2 за життя розповідала, що втратила свідоцтво про своє народження від 1931 року, за яким національність її та батьків вказана як «поляки». Поновивши 23.04.1951 свідоцтво про народження, національність ОСОБА_2 зазначено «українка», хоча актовий запис про її народження за 1931 рік в архівних фондах відсутній. Позивач також вказує, що батьками її матері ОСОБА_2 були: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Позивач, посилаючись на архівні довідки про хрещення батьків її матері у Вінницькому римсько-католицькому костелі, запис про їх шлюб у метричній книзі Браїлівського римсько-католицького костелу, прізвища батьків та хресних батьків, віру сповідання, вважає, що таким чином підтверджується їх польське походження. Також зазначає, що за даними архівної довідки в актовому записі №7 від 06.02.1937 про народження ОСОБА_4 , його батько - ОСОБА_7 (рідний брат матері і дядько позивача), за національністю - поляк. Відповідно до архівної довідки в документах колишнього УКДБ у Вінницькій області є слідча справа щодо ОСОБА_5 , 1892 року народження, польки за національністю, склад сім`ї: син ОСОБА_6, 1922 року народження, дочка ОСОБА_2, 6 років (мати позивача). Позивач ОСОБА_1 23.11.2018 отримала висновок Вінницького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області на заяву її матері про неможливість виправити національність батька з «українець» на «поляк» та національність самої матері з «українка» на «полька» у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів. Позивач зазначає, що зміна актового запису про національність її матері необхідна для приведення документів у відповідність до фактичної національної приналежності предків до польського народу, дотримуватися польських звичаїв, традицій та культури, виявляти почуття національного самоусвідомлення. Оскільки національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, а єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків, позивач і звернулася до суду з цим позовом та просила з урахуванням уточнень відновити в актовому записі про народження №340 від 13.04.1951 та свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 національність ОСОБА_2 з «українки» на «полька», національність батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 з «українця» на «поляк» та національність матері ОСОБА_2 - ОСОБА_5 з «українки» на «полька».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Куций Р.А. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак в своїй заяві від 28.05.2019 просили розгляд справи провести в їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі.

Судом установлено, що згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09.06.1960 Пироговською сільською радою Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 (« ОСОБА_1 » після реєстрації шлюбу) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Пирогово Вінницького району Вінницької області. Її батьками є: ОСОБА_14 та ОСОБА_2 . У графі національність батька зазначено «українець», матері - «українка», національність дитини не зазначена (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.04.1951 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Шереметка Вінницького району Вінницької області. У графі «батько» зазначений « ОСОБА_4 », у графі «мати» - « ОСОБА_5 », національність обох батьків - «укр.» (а.с.8).

Із листа Державного архіву Вінницької області від 01.11.2018 №7-3541/7 слідує, що у фондах архіву книга реєстрації актів про народження по с. Шереметка Вінницького району Вінницької округи (нині - с. Пирогове в складі м. Вінниці) за 1931 рік відсутня, а тому неможливо виявити запис про народження ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно архівної довідки від 14.11.2018 №07/3737/7 у метричній книзі про народження по Вінницькому римсько-католицькому костелу за 1888 рік є запис №118 про хрещення 15.08.1888 сина на ім`я ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 с . Шереметка; яких батьків: селян Юзвинської волості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (так у документі) уродженої ОСОБА_8, ОСОБА_7, хрещені батьки: міщани ОСОБА_20 з ОСОБА_21 , дівицею. Національність у метричних книгах не вказувалась (а.с. 12).

Відповідно до архівної довідки від 12.02.2019 №07-350/7 у метричній книзі про народження по Браїлівському римсько-католицькому костелу за 1894 рік є запис №53 про хрещення 03.04.1894 року дочки на ім`я ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Пултівці; яких батьків: селян Юзвинської волості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , хрещені батьки: ОСОБА_25 з ОСОБА_26 . Національність у метричних книгах не вказувалась (а.с.13).

За даними архівної довідки від 14.11.2018 №07-3708/7 у книзі актових записів про народження громадян по с. Шереметка (нині с. Пирогове) Вінницького району Вінницької області за 1937 рік є актовий запис №7 за 06.02.1937 про народження: ОСОБА_4 (так у документі), дата народження ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьки - ОСОБА_7 (так у документі), 21 р, поляк, ОСОБА_28 (так у документі), 20 р, українка. (а.а.9, 10).

За даними архівної довідки від 14.11.2018 №07-3709/7 у метричній книзі про шлюб по Браїлівському римсько-католицькому костелу за 1912 рік є запис №9 за 29.01.1912 про одруження нареченого - селянина Юзвинської волості ОСОБА_4, 23 р, холостий з с. Юзвин Вінницької парафії, наречена - ОСОБА_5 , 18 р. , дівиця, з с. Пултівці Браїлівської парафії, батьки нареченого: селяни ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , уроджена ОСОБА_8, ОСОБА_7, батьки нареченої: селяни Юзвинської волості ОСОБА_9 і ОСОБА_10, уроджена ОСОБА_10, ОСОБА_9; свідки - ОСОБА_34 і ОСОБА_35 . Національність у метричних книгах не вказувалась (а.с.14).

У матеріалах реєстрації релігійної громади при римсько-католицькому костелі м. Вінниці, в списках парафіян по с. Шереметка Вінницького району (нині с. Пирогове) за 1928 рік значаться: №1742 ОСОБА_4 (так у документі), 40 р., № 1743 ОСОБА_5 (так у документі), 34 р. (а.с. 15).

Із архівної довідки від 14.11.2018 №07-296/5 слідує, що в документах колишнього УКДБ у Вінницькій області є слідча справа за 1937-1938 роки на ОСОБА_5 , 1892 року народження, польку за національністю, уродженку с. Пултівці Жмеринського (нині-Вінницького) району Вінницької області, яка до арешту мешкала у с. Шереметка (нині - у межах м. Вінниця) Вінницького району Вінницької області. Склад сім`ї на час арешту: син ОСОБА_6 , 22 р., дочка ОСОБА_2, 6 р. (а.с.16).

Відомостей про застосування репресій стосовно ОСОБА_4 у архіві не виявлено, згідно листа Державного архіву Вінницької області від 19.10.2018 №07-267/5 (а.с. 16 зворот).

17.10.2018 мати позивача ОСОБА_2 звернулася до Вінницького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області із заявою про внесення змін до актового запису про її народження №340 від 11.04.1951, поновленого районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, в тому числі й виправити національність батька з «українець» на «поляк», ім`я з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 », національність матері з «українка» на «полька».

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 06.11.2018 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

23.11.2018 Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області складений висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану в частині виправлення національності батька з «українець» на «поляк», національність матері з «українка» на «полька», в іншій частині - заяву задоволено (а.с. 5).

Позивач, звертаючись до суду із цією заявою, фактично просить встановити національність її матері ОСОБА_2 та батьків останньої (баби та діда позивачки), відновивши (змінивши) їх національність в актовому записі про народження ОСОБА_2 та свідоцтві про народження.

Суд зазначає, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 ЦК України).

Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону № 2398-VI).

Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Отже, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі ст. 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Ст. 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також ст. 11 Закону «Про національні меншини в Україні».

Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Оскільки національна належність є актом самовизначення і не може залежати від рішення державного органу, тому встановлення належності осіб до певної національності неможливо в судовому порядку (незалежно від виду провадження), відповідно справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

До такого висновку, суд дійшов з урахуванням правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 (справа №398/4017/18).

Відповідно до п.1.ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

З огляду на викладене суд дійшов висновку про закриття провадження.

Закриття провадження справі не перешкоджає особі, яка вважає своє право порушене, захистити його в порядку, визначеному положеннями Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, та у випадку отримання відмови компетентного органу оскаржити її в порядку адміністративного судочинства, а не шляхом пред`явлення цивільного позову чи заяви.

Також суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, закриття провадження в справі з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про відновлення національності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст складений 01.07.2019.

Суддя: