Номер провадження: 22-ц/813/3175/19
Номер справи місцевого суду: 2-64/11
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-64/11

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

- стягувач Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

- боржники 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за договором про надання споживчого кредиту, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони стягувача, за апеляційною скаргою адвоката Краснопивцева Олексія Костянтиновича - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Погорєлова І.В. 07 грудня 2018 року,

встановив:

У жовтні 2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі ТОВ) звернулося до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить замінити сторону стягувача, а саме - замінити Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі Банк) його правонаступником ТОВ.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ зазначає, що заочним рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 14.03.2012 р. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку стягнуто заборгованість за договором про надання споживчого кредиту№ 2824-08 ОФ Н 0) від 12.07.2005 р. у розмірі 997 317,21 грн. та понесені позивачем судові витрати при звернені до суду з позовом.

12.12.2011 року між Банком та ТОВ було укладено договір факторингу №1, відповідно до положень якого ТОВ набуло права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. На підставі вищенаведеного заявник просить замінити сторону стягувача (а. с. 1 - 3).

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 07 грудня 2018 р. наведену заяву про заміну сторони стягувача залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідно до матеріалів основної справи №2-64/11, які були досліджені у судовому засіданні, Банк не звертався до суду із заявою про видачу виконавчих листів на підставі наведеного рішення суду від 14.03.2012 р.. До заяви про заміну сторони стягувача не було долучено підтверджень того, що виконавчий лист існує та щодо нього відкрито виконавче провадження. Відсутні також докази, які б підтверджували невиконання боржниками рішення суду. Тому заявлені вимоги ТОВ є необґрунтованими та не підлягають задоволенню (а. с. 30 - 31).

Адвокат Краснопивцева О.К. - представник ТОВ в апеляційній скарзі просить скасувати вищевказану ухвалу. Ухвалити нове судове рішення про заміну сторони стягувача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, щоухвалу суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального та невірним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що правилами ст. 442 ЦПК України не передбачено обов`язкового існування виконавчого листа для задоволення вищенаведеної заяви.

У судовому засіданні представник ТОВ Краснопивцев О.К. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Банк, будучи сповіщеним про судове засідання, жодних пояснень/заперечень на заяву ТОВ про заміну стягувача не надав.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість інших учасників справи про її розгляд, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

З матеріалів справи вбачається, що між Банком та ТОВ було укладено договір факторингу №1, за умовами якого ТОВ набуло права вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 7 10).

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну сторони стягувача.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися не лише на стадії виконавчого провадження (під час виконання рішення суду за виконавчим листом), а і до відкриття виконавчого провадження у справі за умов настання певних обставин, що мають юридичне значення, зокрема вибуття стягувача із зобов`язання після постановлення щодо нього судового рішення.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, Верховного Суду від 13 лютого 2019 року № 61-24131св18.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо неможливості задоволення вищенаведеної заяви за відсутності виконавчого листа та виконавчого провадження по справі. Апеляційна скарга є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 442 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 07 грудня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Замінити стягувача - публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (Код 0 на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (Код )

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 19 липня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе