КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 760/32225/18

провадження № 22-ц/824/7700/2019

27 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Макаровій К. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року у складі судді Шереметьєвої Л.А.,

встановив:

10.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилася з 15 жовтня 2015 року по 01 грудня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 10 червня 2000 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року шлюб між ними розірвано.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1 750 грн на кожну дитину.

Станом на 01 грудня 2017 року державним виконавцем була розрахована заборгованість за аліментами в сумі 42 559,68 грн.

Зазначив, що з 22 вересня 2016 року по червень 2017 року він перебував на посаді електрика у ТОВ « Сільвестр-Буд» та отримував заробітну плату в розмірі 1 500 грн. З червня 2017 року по грудень 2017 року він перебував на посаді електрика у ТОВ «Остерс» та отримував заробітну плату в сумі 3 300 грн.

В період утворення заборгованості, крім дітей, на його утриманні знаходилися непрацездатні батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Позивач зазначив, що ОСОБА_6 тривалий час хворіла на рак та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

У зв`язку з необхідністю брати участь у додаткових витратах на утримання своїх батьків у нього виникла заборгованість за аліментами.

Оскільки заборгованість виникла у зв`язку з обставиною, що має істотне значення, відповідно до положень ст. 197 СК України просив позов задовольнити.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року позов задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами за період з грудня 2015 року по вересень 2016 року в розмірі 17 500 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає, що суд неповно та неправильно встановив обставини справи в їх сукупності, необґрунтовано надав перевагу доказам позивача, неправильно дослідив та не надав належної правової оцінки наявним у справі доказам, внаслідок чого ухвалив неправомірне рішення, яке не відповідає інтересам дітей.

У травні 2019 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

Даний відзив колегія суддів не бере до уваги, оскільки він не відповідає ч.4 ст.360 ЦПК України, так як не містить доказів надсилання копії відзиву іншим учасникам справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Руденко О. В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони з 10 червня 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1 750 грн на кожну дитину щомісяця.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 85 119, 36 грн пені.

Судом першої інстанції встановлено, що стягнення аліментів з позивача проводиться в межах двох виконавчих проваджень: №51627407 та №51545824. Сума заборгованості в розмірі 42 559,68 грн, наведена позивачем у позові, виникла в межах виконавчого провадження №51627407.

Відповідно до довідки Святошинського районного центру зайнятості в м. Києві від 12 жовтня 2016 року, в період з грудня 2015 року по вересень 2016 року ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітній. Сума державної допомоги, отриманої за цей період, становила 3 472,24 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що безробіття позивача та перебування його на обліку в центрі зайнятості як безробітного є суттєвою обставиною, що має істотне значення та дає право для звільнення вказаної особи від сплати заборгованості за аліментами в цей період, яка становить 17 500 грн ( 1750 грн х 10 місяців).

За відсутності доказів витрат, які поніс позивач у зв`язку з хворобою матері, а також доказів, які б свідчили про те, що батьки позивача потребували матеріальної допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від його обов`язку утримувати дітей.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до розрахунку заборгованості ВП №51545824 головного державного виконавця Солом`янського РВ ДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві Штайка Л. Р. від 20.12.2017 р., заборгованість за аліментами на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.11.2016 р. становить 21 959,68 грн. Станом на 01.12.2017 заборгованість становить 42 559,68 грн (а.с.4).

Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

В силу положень ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Положення частини 4 ст.273 ЦПК України передбачають, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 квітня 2017 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, що утворилася до 22 вересня 2016 року та частково у розмірі 1750 грн на місяць зі сплати заборгованості, яка утворилася станом на 1 квітня 2017 року.

Підставою вказаного позову ОСОБА_1 зазначав ті обставини, що на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів він був безробітнім та перебував на відповідному обліку у центрі зайнятості, на той час не мав заробітку, крім допомоги по безробіттю, а тому утворилась заборгованість.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та зміну розміру аліментів задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, з 1750 грн на кожну дитину, на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В решті позову відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Тобто, вказаним судовим рішенням вже вирішувався спір з приводу звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами з підстав його перебування на обліку у центрі зайнятості та відсутності у зв`язку з цим іншого доходу, крім допомоги по безробіттю.

Повторне вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав чинним цивільно-процесуальним законодавством України не допускається.

З огляду на викладене, позивач змінив підстави позову та позовні вимоги обґрунтовував перебуванням на його утриманні батьків, які за своїм матеріальним становищем та станом здоров`я потребували його матеріальної допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч.2 ст. 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач ніс матеріальні витрати у зв`язку з хворобою своєї матері, а його батьки отримували доходи, які були нижчими за прожитковий мінімум, та за своїм матеріальним становищем потребували матеріальної допомоги, яку позивач їм фактично надавав.

Наведені в позові обставини, які не підтверджені відповідними доказами, не можуть слугувати підставами для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Вирішуючи даний спір суд апеляційної інстанції враховує інтереси дітей, ту обставину, що стягнуті судом з позивача аліменти є їх власністю, хоча і присуджені на користь матері.

Суд першої інстанції вказане не врахував, неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року в частині задоволених позовних вимог скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк