Справа №295/8962/19
У Х В А Л А

18.06.2019 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до судді Богунського районного суду міста Житомира Перекупки Ігоря Григоровича (адреса: м. Житомир, майд. Соборний, 1) про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачзвернулася до суду з указаним позовом, у якому проситьстягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 80000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної при розгляді її позовної заяви від 27.11.2018 року у цивільній справі № 295/16145/18 суддею Богунського районного суду міста Житомира Перекупкою І.Г. В обґрунтування позову зазначено, що при постановленні суддею незаконної та необґрунтованої ухвали від 28.11.2018 року про надіслання за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва цивільної справи 295/16145/18 за її позовом до Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди, яка була скасована постановою Житомирського апеляційного суду від 23.01.2019 року, а також при ухваленні суддею незаконного та необґрунтованого рішення від 28.03.2019 року про відмову в задоволенні її позову, суддею були допущені наведені у позовній заяві численні та істотні порушення норм процесуального права, чим їй було заподіяно моральних страждань та порушено її конституційне право на справедливий суд.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, виявлено, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим необхідно відмовити у відкритті провадження у справі.

Підстави, за наявності яких суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, визначені ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Зокрема, пунктом 1 частини 1 вказаної статті визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 757/43355/16-ц, від 20.03.2019 року у справі № 295/7631/17, а також Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.01.2018 року у справі № 454/2843/15-ц висловлено наступну правову позицію стосовно того, чи можуть суди та судді бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7, 9 частини першої статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Статтями 62, 126, 129 Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

У зв`язку з цим, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких по суті є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законам порядках і їх виконання, нормами ЦПК України чи іншими законодавчими актами України не передбачено.

Зазначене відповідає вимогам статей 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

У п. 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів викладено аналогічну позицію, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Також у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Як убачається з позовної заяви, на обґрунтування позову позивач виклала обставини щодо її незгоди з постановленням суддею Богунського районного суду міста Житомира Перекупкою І.Г. ухвали від 28.11.2018 року, якою надіслано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва цивільну справу 295/16145/18 за її позовом до Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди, а також ухваленням суддею рішення від 28.03.2019 року про відмову в задоволенні цього позову.

За наведених обставин, оскільки перевірка законності та обґрунтованості судових рішень належить до повноважень відповідного суду згідно процесуального законодавства, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких по суті є оскарження дій судді (суду), пов`язаних із розглядом справи, нормами ЦПК України чи іншими законодавчими актами України не передбачено, а також суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільних справах щодо оскарження судових рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, за виключенням наведеного вище випадку, тому позовна заява ОСОБА_1 до судді Богунського районного суду міста Житомира Перекупки І.Г. про відшкодування моральної шкоди не може розглядатися за правилами будь-якого судочинства, в тому числі цивільного судочинства, та наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до судді Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Семенцова