У х в а л а

Іменем України

06 червня 2019 року

м. Київ

справа № 336/814/18

провадження № 61-10399 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Тетяни Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Шевченківський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) Мітіної Т. В., заінтересована особа - ОСОБА_2

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 54397423 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року про визначення способу участі батька, ОСОБА_2 , у вихованні дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкування з нею шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дочкою відповідно до встановленого судом графіку.

20 грудня 2017 року державним виконавцем Мітіною Т. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54397423 за виконавчим листом № 336/6180/16-ц від 31 травня 2017 року, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, копію якої вона отримала лише 07 лютого 2018 року.

08 лютого 2108 року на особистому прийомі державного виконавця Мітіної Т. В. вона надала копії актів, які підтверджують, що рішення суду виконується в повному обсязі, подала відповідну заяву.

Зазначала, що державний виконавець відкрила виконавче провадження, не провела жодних виконавчих дій, а тільки винесла постанову про відкриття виконавчого провадження і стягнення виконавчого збору у розмірі 6 400 грн, хоча повинна була бути присутня при передачі дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку - ОСОБА_2 , проте жодного разу за адресою проживання дитини державний виконавець не з?являлась.

Вважала, що виконавче провадження № 54397423 від 20 грудня 2017 року відкрито незаконно, оскільки рішення суду виконується нею добровільно, підстав для відкриття виконавчого провадження не було.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіної Т. В. у частині відкриття виконавчого провадження № 54397423 неправомірними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 грудня 2017 року № 54397423, а також скасувати всі заходи, здійснені на виконання виконавчого листа № 336/6180/16-ц від 31 травня 2017 року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року у складі судді Жупанової І. Б. скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіної Т. В. у частині відкриття виконавчого провадження № 54397423 неправомірними. Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 54397423 від 20 грудня 2017 року, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Мітіною Т. В., а також скасовані всі заходи, здійснені на виконання виконавчого листа № 336/6180/16-ц від 31 травня 2017 року.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Полякова О. З., апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В., касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову апеляційного суду Запорізької області від 26 червня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., Кочеткової І. В., Маловічко С. В., апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судове рішення апеляційного суду скасувати, й залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 4 Закону «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із частинами першою-третьою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що несвоєчасне отримання боржником копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження чи будь-яке добровільне виконання боржником рішення суду у будь-якій його частині чи повністю не є підставою для скасування судом постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього рішення суду. Відкривши виконавче провадження своєю постановою, державний виконавець мав право здійснювати заходи, направлені на виконання виконавчого листа, виданого судом на виконання вказаного рішення суду, а підстав для повернення виконавчого документу без виконання стягувачеві державним виконавцем не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність постанови суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Постановлене судове рішення апеляційного суду, його зміст і мотивування, а також доводи касаційної скарги, які по суті стосуються лише переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, свідчать про відсутність підстав вважати, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Тетяни Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара