Справа № 638/5648/19
Провадження № 4-с/638/125/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді - Штих Т.В.,

за участю секретаря - Тарасової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області і зобов`язати вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання Рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області, в якому просить:

- Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області і зобов`язати вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження майна громадянина України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у зв`язку із закінченням виконавчого провадження на підставі статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: протягом наступного дня з моменту набрання рішенням законної сили винести відповідну постанову державного виконавця відділу зняття арешту з майна громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна про зняття арешту та заборони відчуження належного позивачу нерухомого майна.

Вимоги обґрунтовано тим, що не зважаючи на закінчення виконавчого провадження № 35327759 і його знищення, наразі продовжує свою дію арешт на нерухоме майно. Належне ОСОБА_1 як боржнику, у зазначеному виконавчому провадженні.

Відділ примусового виконання Рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області у судове засідання явку свого представника не забезпечив та заперечень проти позову не надав.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, на виконанні у Відділі примусового виконання Рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області перебувало виконавче провадження № 35327759 з виконання виконавчого листа № 2011/13996/12 від 22.10.2012, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором безпроцентної позики грошових коштів від 01 червня в сумі 9 800 000,00 грн.

У межах зазначеного виконавчого провадження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів внесене обтяження за реєстраційним номером 13338022 від 05.12.2012 року. 17.10.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У той же час, з наявної у матеріалах справи копії заяви від 21 жовтня 2013 року, завіреної приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салімовською М.М., зареєстрованої в Реєстрі за номером 1200, вбачається, що ОСОБА_2 не має будь-яких претензій майнового характеру до ОСОБА_1 , пов`язаних із Договором безпроцентної позики грошових коштів від 01 червня 2011 року на загальну суму 10 000 000,00 грн, в тому числі, щодо виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 2011/13996/12 р. від 02.10.2012 року.

З огляду на викладене, позивач звернувся до Відділу примусового виконання Рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області з вимогою про зняття вказаного арешту, на що останнім листом від 18 березня 2019 року № 35327759/07.01/В-б повідомлено, що вищезазначене виконавче провадження знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Вважаючи факт продовження існування вказаного арешту необґрунтованим, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Приписами частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

При цьому, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, у тому числі, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому, приписами частини першої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету такого арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 41 Конституції Україниправо власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 1 ст.316, ст.317, ч. 1 ст.319, ч. 1,2ст.321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно дост. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з ч. 1ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, який був чинний на час завершення виконавчих проваджень, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні положення закріплені у відповідності до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (частина друга статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, вказаними законодавчими положеннями передбачено за загальним правилом обов`язок державного виконавця зняти арешт у разі закінчення виконавчого провадження за умови відсутності законодавчих обмежень, визначених у частині першій статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, а відповідачем не доведено наявності таких обмежень, з урахування факту закінчення виконавчого провадження № 35327759 і його знищення.

Отже, продовження існування арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, не відповідає меті його застосування.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про протиправність бездіяльності Відділу примусового виконання Рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області з приводу не зняття арешту з належного позивачу рухомого та нерухомого майна при закінченні виконавчого провадження № 35327759 з виконання виконавчого листа № 2011/13996/12 від 22.10.2012, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором безпроцентної позики грошових коштів від 01 червня в сумі 9 800 000,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність відомостей про виконавчі провадження, боржником у яких є ОСОБА_1 , які повинен був надати Відділ примусового виконання Рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області за їх наявності, беручи до уваги необхідність реалізації позивачем свого права власності, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 23, 76-81, 90, 258, 259, 263, 264, 265, 451 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання Рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області з приводу не зняття арешту з належного позивачу рухомого та нерухомого майна при закінченні виконавчого провадження № 35327759 з виконання виконавчого листа № 2011/13996/12 від 22.10.2012, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова.

Припинити обтяження майна громадянина України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у зв`язку із закінченням виконавчого провадження № 35327759 шляхом винесення постанови державного виконавця відділу примусового виконання Рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області щодо зняття арешту з майна громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

АДРЕСА_2 відповідні відомості до Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна про зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна належного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У випадку, якщо ухвала була постановлена за відсутності особи в той же самий строк з моменту отримання вказаної ухвали.

Суддя Т.В. Штих.