Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/1507/19
Провадження № 2/644/1144/19
3 липня 2019 року м.Харків
Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді Зябрової О.Г.,
при секретарі Дяченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу №644/1507/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, пені, штрафу, -
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.03.2019 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання.
В поданій до суду заяві позивач просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та будь-яких клопотань суду не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу розірвано 23 січня 2003 року.
Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 14.08.2001 року, актовий запис № 579.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.10.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 14.09.2010 року і до повноліття дитини.

Відповідно розрахунку заборгованості по аліментам від 06.03.2019 року №14.1-34/7813, згідно якого у міжрайонному ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківської області перебуває виконавче провадження № 52046048 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-5810/10, виданого 25.11.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 14.09.2010 року і до повноліття дитини. Заборгованість по сплаті аліментів за ОСОБА_2 станом на 01.03.2019 року становить 103400. 59 грн.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК Україн за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідачем в супереч вимог ст.83,178 ЦПК України, вчасно та в передбаченому Законом порядку не надано доказів на підтвердження своїх заперечень щодо нарахування пені та не надано власного розрахунку пені, який відповідач вважає вірним.

Окрім того, відповідач не навів та не надав доказів поважності причин несплати ним аліментів. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст. 196 СК України.

Розрахунок здійснений позивачем в передбаченому законом порядку не оспорювався, доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, стороною відповідача суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини, покладених на нього судовим рішенням.

Щодо неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 року (справа № 6-300цс16) неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При визначенні розміру пені щодо заборгованості, яка утворилась по сплаті аліментів за період з жовтня 2010 року по лютий 2019 року, суд погоджується з розрахунком наданим позивачем.

Отже загальний розмір пені щодо заборгованості, яка утворилась по сплаті аліментів за період з жовтня 2010 року по лютий 2019 року, складає 30935 грн. 87 коп.

Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені у заявленому позивачем розмірі, який не перевищує суми заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне.

Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 зазначеного Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Як вбачається із матеріалів справи, аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду, тому повторному стягненню не підлягають. Визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення. Крім того, суд зазначає, що виходячи з положень ст.ст. 194,195 СК України та ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення заборгованості по аліментам проводиться державним виконавцем в порядку примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа і окремого стягнення заборгованості за новим позовом і ухвалення з цього приводу судового рішення не потребує.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за аліментами.

Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь штраф в розмірі 51700. 30 грн.

Відповідно постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 06.03.2019 року по ВП №52046048 на боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заборгованість зі сплати аліментів розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки накладено штраф на користь стягувача у розмірі 51700. 30 грн.

Як вбачається з положень ст.71 ч.14 Закону України Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Як вбачається із матеріалів справи, штраф в розмірі 51700. 30 грн. на користь позивача накладено на ОСОБА_2 за постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 06.03.2019 року по ВП №52046048. Визначений державним виконавцем розмір штрафу за заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення штрафу.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263, 265, 280 ЦПК України, ст. ст.180-184, 194, 195, 196 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, пені, штрафу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2010 року по лютий 2019 року у розмірі 30935 (тридцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 87 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя: О.Г.Зяброва