Провадження №2/193/21/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

12 червня 2019 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі :

судді Шумської О.В.

при секретарі Мельниковій Т.О.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 03 квітня 2018 року звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна. 27 серпня 2018 року надала уточнену позовну заяву (а.с. 60-62) , посилаючись на те, що з 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 липня 2014 року ОСОБА_4 за згодою її доньки ОСОБА_5 зареєструвався за адресою АДРЕСА_1 потім за її згодою 06 липня 2015 року він зареєструвався в житловому будинку АДРЕСА_2 , в якому вони стали разом проживати уже з 2013 року.

Проживали вони разом усі 4 роки в будинку

АДРЕСА_2 , який належить їй на праві власності. За час спільного проживання несли витрати по утриманню житлового будинку, сплати комунальних платежів, робили ремонт будинку, надвірних забудов. Крім того, вони мали спільний сімейний бюджет, який складався із зароблених коштів під час її підприємницької трудової діяльності, а потім і з заробітної плати ОСОБА_4 , після того як він з 2016 року став постійно працювати. Увесь час, вони проживали разом з ОСОБА_4 , вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного.

З 2016 року після того як ОСОБА_4 став постійно працювати, вони стали збирати та накопичувати його заробітну для того щоб зробити капітальний ремонт житлового будинку АДРЕСА_2 в якому вони проживали або ж придбати автомобіль. Спершу кошти накопичували на картковий рахунок ОСОБА_4 , а потім вирішили покласти їх та зберігати на депозитному рахунку банку, для чого ОСОБА_4 10 січня 2017 року уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» договір № SAMDNWFD401 про вклад «Стандарт» терміновий на 6 місяців з першим внеском 40 000 гривень на рахунок № НОМЕР_1 , на який продовжував класти кошти з заробітної плати.

Проживали вони на кошти, які позивач вторговувала від продажі промислових товарів як фізична особа підприємець, а потім після припинення допродувала залишки товару та накопичень, які зберігались в дома.

Спільне життя не склалось і з 1 вересня 2017 року відносини поміж ним як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу припинилися.

Під час спільного проживання сторонами придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності та складеться із: 57 611 гривень, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD401про Вклад «Стандарт» укладений 10 січня 2017 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 майно: 56 711 гривень, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD401 про вклад «Стандарт» укладений 10 січня 2017 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» та поділити спільно набуте майно: визнавши за нею - ОСОБА_1 право власності на: - 28 805 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ять гривень), які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору № SAMDNWFD401 про вклад «Стандарт» укладений 10 січня 2017 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь судові витрати в сумі 1409 гривень 60 копійок, які складаються із сплати судових зборів за подання позову в сумі 704 гривні 80 коп., заяви про забезпечення позову в сумі 352 гривні 40 коп. та заяви про забезпечення доказів в сумі 352 гривні 40 коп.

Ухвалою судді від 03 травня 2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

Позивач та її представник у відкритому судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на обставини, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у відкритому судовому засідання позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з огляду на їх недоведеність та безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 14 липня 2014 року ОСОБА_4 зареєструвався за адресою АДРЕСА_1 , а потім 06 липня 2015 року він зареєструвався в житловому будинку АДРЕСА_2 , в якому була і зареєстрована ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та копіями домових книг (а.с. 10-16). Проживала позивач разом з відповідачем. За час спільного проживання, 10 січня 2017 року відповідач уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» договір № SAMDNWFD401 про вклад «Стандарт» терміновий на 6 місяців з першим внеском 40 000 гривень на рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується копією договору та довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк про депозити ОСОБА_4 (а.с. 9, 50, 51). ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 09.11.2000 р ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця (а.с. 17).

Як випливає зі змісту ст. 3 СК, характерною ознакою сім`ї є спільне проживання осіб, які пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Сімейного кодексу України, на майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України: у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У відповідності до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 р., поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 р., передбачає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної приватної власності та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном. Що є об`єктом спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Керуючись ст.ст.12, 13, ч.1 ст.81, ч.2 ст.247, ст.263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 майно: 56711 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі договору №SAMDNWFD401 про вклад "Стандарт" укладений 10 січня 2017 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "Приватбанк" та поділити спільно набуте майно, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 28805 (двадцять вісім тисяч вісімсот п"ять) грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі договору №SAMDNWFD401 про вклад "Стандарт" укладений 10 січня 2017 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "Приватбанк".

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок).

Зняти арешт на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» (49000, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на підставі договору №SAMDNWFD401 про вклад «Стандарт» укладений 10 січня 2017 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк», який був накладений згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя: О.В.Шумська