Справа № 570/2520/17
Номер провадження 2/570/87/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Твердого М.К.

представника відповідача

Петрик О.П., адвоката Ільїна В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне в порядку загального позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Малошпаківської сільської ради Рівненського району (правонаступником якої є Дядьковицька сільська рада Рівненського району Рівненської області), ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішеннь сільської ради, витягу ДЗК та державної реєстрації права власності на земельну ділянку ,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Твердого М.К., звернувся до суду з даним позовом і просить скасувати рішення Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 101 від 03 жовтня 2016 року "Про передачу земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)" в частині затвердження ним технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1226 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) в с.Малий Шпаків на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області, а також щодо передачі цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_4 із зобов`язанням її оформити таке право в порядку, визначеному законодавством, скасувати витяг із ДЗК НВ-016, виданий 18 травня 2016 року Управлінням Держгеокадастру у Рівненському районі про присвоєння цій земельній ділянці кадастрового номеру НОМЕР_2 :0210 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 17365603 на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснений державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації Свінцицькою О.М. 02 листопада 2016 року.

Свій позов позивач і його адвокат Твердий М.К. мотивують тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , який історично розділений на 3 квартири, з яких: квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 , № 2 - ОСОБА_4 - відповідачці по справі, № 3 - належала ОСОБА_6 , після її смерті була успадкована ОСОБА_7 , а з 2016 року належить ОСОБА_1 - позивачу по справі. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 0,29 га, площа якої зі сторони квартир № 2 та № 3, які належать відповідачці та позивачу відповідно, складає 0,14 га, з яких 0,12 га були приватизовані відповідачкою, а позивачу залишається право на приватизацію не більше 0,02 га. Вважає, що порушене його право на приватизацію земельної ділянки у передбаченому законом розмірі, а саме, не менше 0,09 га. Тому позивач через свого представника, адвоката Твердого М.К., звернувся з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просить його задоволити. Пояснив, що придбав належну йому квартиру АДРЕСА_3 у ОСОБА_7 19 травня 2016 року, разом із фундаментом господарської будівлі. Земельна ділянка надавалася власникам квартир по квадратурі будинку, проте враховуючи те, що у відповідачки площа квартири 45 кв.м, а в нього - 40 кв.м, вважає незаконним поділ земельної ділянки у такому варіанті, коли позивачка приватизувала 0,12 га, а за ним залишається право на приватизацію 0,02 га. Про будь-які договори, які укладалися до набуття ним права власності на належну йому квартиру, йому невідомо. Зазначив, що неодноразові спроби врегулювати це питання в досудовому порядку, численні звернення до сільської ради, бажаного результату не дали, так як відповідачка заперечує право позивача на належну їй частину земельної ділянки. Будинок старий, уже валиться, його необхідно ремонтувати, укріпити стіну та добудувати веранду. Тому, вважаючи, що його права порушені, вимушений звертатися до суду з даним позовом і просить його задоволити.

Представник позивача, адвокат Твердий М.К., в судовому засіданні позов підтримав і суду пояснив, що одноповерховий будинок садибного типу № 73 є зблокованим будинком, а не квартирним, частину якого, а саме, блок № 3 придбав позивач у ОСОБА_7 . Даний будинок розміщений на земельній ділянці, загальною площею 0,29 га, проте при приватизації відповідачкою земельної ділянки, площею 0,12 га, її межі не погоджувалися з позивачем ОСОБА_1 Так як частина будинку знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_4 , а через аварійний стан будинку, необхідним є укріпити стіну, потрібно змінити конфігурацію земельної ділянки. Крім того, зазначає, що оспорюване рішення не відповідає протоколам, не погоджені межі на цю земельну ділянку з ОСОБА_7 , яка була попереднім власником квартири АДРЕСА_3 , ні з ОСОБА_1 , теперішнім власником даної квартири, у зв`язку з чим, порушено процедуру приватизації. Зазначив, що погосподарські книги не являються належними доказами. Виходячи з вищевикладеного, просить позов задоволити, оскільки земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок потрібно передати у сумісну власність співвласникам будинку, а ті у свою чергу повинні розділити її відповідно до часток у будинку.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Її представник, адвокат Ільїн В.А., в судовому засідання заявив, що ОСОБА_4 вважає позов безпідставним. Не визнаючи позов, пояснив суду, що ОСОБА_4 успадкувала квартиру після смерті діда, за яким було закріплено 0,12 га земельної ділянки, тому їй виділено ті самі 0,12 га. Зазначив також, що ОСОБА_1 хоче покращити свої умови за рахунок погіршення умов ОСОБА_4 . При купівлі ОСОБА_1 квартири, до нього перейшла та частина земельної ділянки, яка належала попереднім власникам, і саме попередній власник була присутня при погоджені меж земельної ділянки. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що будинок не перебуває в спільній сумісні власності, а порядок користування земельною ділянкою виник задовго до того, як право власності на свої квартири здобули ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , в чому конкретно полягає незаконність рішення сільської ради в позові не наведено, просить в позові відмовити, оскільки такий не ґрунтується на правових нормах.

Представник відповідача Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області Єфімчук О.Є. в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що рішення про виділення ОСОБА_4 земельної ділянки приймалося тому, що вона неодноразово зверталася з проханням виділення їй даної земельної ділянки з можливістю заходу, заїзду, тому що ОСОБА_5 не давав проходу дітям. Комісія провела заміри будівлі, після чого ОСОБА_4 виділили 1/2 частину земельної ділянки, оскільки їй належить 1/2 частина будинку, дана земельна ділянка перебувала у володінні її діда і попередніми власниками право на дану земельну ділянку не оспорювалося. В свою чергу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 також мають 1/2 земельної ділянки. Зазначила, що позивач купував частину будинку тоді, коли земельна ділянка уже була приватизована відповідачкою, а попередні власники квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 саме, ОСОБА_6 , після якої право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_7 , не зверталися до сільської ради із заявою про виділення земельної ділянки. Крім того, зазначила, що дозвіл на виготовлення технічної документації ОСОБА_4 було надано 16 грудня 2014 року. Також повідомила, що ОСОБА_5 права власності на приміщення не має, а ОСОБА_1 до сільської ради із заявою про виділення земельної ділянки не звертався. Вважає, що позов безпідставний і до задоволення не підлягає.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Дереньком Р.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1021. Право власності на вищезгадану квартиру ОСОБА_1 зареєстрував у встановленому законом порядку, про що зазначено в Інформаційній довідці з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 59424681 від 19 травня 2016 року. Дану квартиру ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_7 , яка в свою чергу отримала право власності на вищезгадану квартиру на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року, яким визнано право власності ОСОБА_7 на дану квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2014 року визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 356 від 16 грудня 2014 року, виписка з якого знаходиться в матеріалах справи, надано дозвіл ОСОБА_4 на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,12 га, в тому числі - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,12 га.

У зв`язку з виникненням спору між ОСОБА_4 та її сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо погодження меж розподілу земельних ділянок, у відповідності до ст.ст.12, 158 Земельного кодексу України, Протоколом № 1 узгоджувальної комісії по земельних питаннях від 28 вересня 2015 року було запропоновано погодити місце розташування межових знаків земельної ділянки ОСОБА_4 та сусідніми земельними ділянками, що належать ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , так як вони розміщені у виготовленій технічній документації та знаходяться на даний час.

Рішенням Малошпаківської сільської ради Рівненського району № 432 від 21 жовтня 2015 року затверджено протокол узгоджувальної комісії № 1 від 28 вересня 2015 року і вирішено межі земельної ділянки залишити незмінними відповідно до замірів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_4 .

Після виготовлення технічної документації, рішенням Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 101 від 03 жовтня 2016 року затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1226 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) в с.Малий Шпаків на території Малошпаківської сільської ради Рівненського району Рівненської області та передано вищезгадану земельну ділянку у власність ОСОБА_4 .

Згідно земельно-кадастрової книги Малошпаківської сільської ради, розпочатої 01 січня 2010 року, за ОСОБА_9 , який проживає в квартирі АДРЕСА_6 , обліковується земельна ділянка під забудовою площею 0,15 га., за ОСОБА_4 , яка є власником квартири АДРЕСА_7 у цьому ж АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 земельна ділянка площею 0,1226 га. За ОСОБА_1 , власником квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_10 не обліковується.

Однак, згідно земельно-кадастрової книги Малошпаківської сільської ради, яка велась до 01 січня 2010 року за попереднім власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 обліковувалось під забудовою 0,02 га земельної ділянки. За ОСОБА_7 , яка успадкувала вказану квартиру після ОСОБА_6 , земельна ділянка згідно земельно-кадастрових книг не обліковувалася. У договорі купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_1 купив у ОСОБА_7 цю квартиру, про земельну ділянку, на якій знаходиться квартира, нічого не зазначено.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.78 ЗК України, передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Як було встановлено в судовому засіданні, будинок АДРЕСА_11 складається з трьох квартир, які належать: АДРЕСА_12 1 - ОСОБА_5 , № 2 - ОСОБА_4 , № 3 - ОСОБА_1 . Даний будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,29 га.

ОСОБА_4 в установленому законом порядку звернулася до сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, прилеглу до території належної їй квартири і у встановленому законом порядку оформила право власності на 0,1226 га земельної ділянки, яка тривалий час знаходилася у її користуванні, перед тим вона обліковувалася за її дідом.

Позивач в свою чергу набув права власності на належну йому житлову квартиру АДРЕСА_1 19 травня 2016 року, тобто після того, як ОСОБА_4 отримала дозвіл на виготовлення технічної документації належної їй на даний час земельної ділянки, а саме 16 грудня 2014 року.

Тобто, придбаваючи квартиру, позивачу мало бути відомо від попередніх власників, що земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок розприділена таким чином, що у його користуванні обліковується 0,02 га, оскільки саме така частина земельної ділянки обліковувалася за попередньою власницею, яка до сільської ради із заявою про виділення земельної ділянки не зверталася.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_11 була розділена між власниками задовго до придбання позивачем належної йому квартири, відповідачка в установленому законом порядку оформила право власності на належну їй земельну ділянку, ні в позові, ні в судовому засіданні позивач і його представник не навели мотивів і не надали доказів того, яким нормам закону не відповідає оскаржуване рішення, тому не підлягає скасуванню рішення Малошпаківської сільської ради Рівненського району № 101 від 03 жовтня 2016 року, відповідно і витяг із ДЗК НВ-016, виданий 18 травня 2016 року Управлінням Держгеокадастру у Рівненському районі та запис про державну реєстрацію права власності № 17365603 на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснений державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації Свінцицькою О.М. 02 листопада 2016 року.

Суд оцінює критично доводи представника позивача, адвоката Твердого М.К., про те, що сільська рада мала передати земельну ділянку у спільну сумісну власність, а вже потім власники квартир мали розподілити земельну ділянку між собою. Але всі три квартири в будинку є окремим об`єктом нерухомості і як пояснила в судовому засіданні представник сільської ради, відповідачці ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка відповідно до частки, яку становить її квартира у цілому будинку. Площа земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_4 , а це 0,1226 га відповідає розмірам, встановленим у ст.121 ЗК України і земельною ділянкою вказаного розміру користувався дід відповідачки, після смерті якого вона успадкувала квартиру.

Аналогічно суд оцінює і посилання представника позивача на те, що межі земельної ділянки ОСОБА_4 не були погоджені з ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_1 ще не був власником квартири на момент виготовлення технічної документації і передачі межових знаків на зберігання, а питання погодження меж земельної ділянки з ОСОБА_7 вирішувалось узгоджувальною комісією Малошпаківської сільської ради (протокол № 1 від 28.09.2015 року).

Суд зобов`язаний захистити порушене право особи, але в даному випадку, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд не вбачає порушення права позивача, оспорюване рішення № 101 від 03.10.2016 року було прийняте Малошпаківською сільською радою відповідно до норм закону. В даному випадку позивач бажає покращити свої умови за рахунок погіршення умов інших осіб, що є недопустимим. Тому, на думку суду, даний позов є безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 21 Цивільного кодексу України, ст.ст.78, 118, 121, 152, 158 Земельного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Малошпаківської сільської ради Рівненського району (правонаступником якої є Дядьковицька сільська рада Рівненського району Рівненської області), ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішеннь сільської ради, витягу ДЗК та державної реєстрації права власності на земельну ділянку - відмовити за його безпідставністю і недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_13 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_14 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 02 вересня 1999 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Відповідач - Дядьковицька сільська рада Рівненського району Рівненської області, вул.Млинівська, № 33-а, с.Дядьковичі, Рівненського району Рівненської області, .

Відповідач - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_15 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 29 травня 2006 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2019 року.

Суддя Остапчук Л.В.