Справа 206/1155/19
Провадження 2-о/206/168/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Смаиарський районний відділ в м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту проживання,

за участю представника заявника ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

21 лютого 2019 року заявник звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту проживання.

В прохальній частині своєї заяви заявник просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України з березня 1990 року, станом на 24.08.1991 року, та по теперішній час.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що в лютому 1990 року він переїхав до м. Дніпропетровська на постійне проживання, він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але, не маючи власного житла, фактично проживав на АДРЕСА_2 до 1992 року, потім по АДРЕСА_3 , та за іншими адресами, зокрема на по АДРЕСА_4 . В 2005 році він переїхав проживати на АДРЕСА_5 , де постійно мешкає разом із сім`єю по цей час. 20 квітня 1990 року він був прийнятий на роботу на посаду водія на заводі залізобетонних конструкцій. Одночасно йому було оформлено трудову книжку. На заводі ЖБК він працював до серпня 1993 року, коли був переведений до ТОВ «Алькор ЛТД», із внесенням відповідних записів до трудової книжки. В подальшому він також був офіційно працевлаштований на території м. Дніпропетровська. Після приїзду в України він був прийнятий на військовий облік до Самарського РВК м. Дніпропетровська, про що зроблено відповідний запис у військовому квитку 02.03.1990 року, а в 2005 році внесено запис про прийняття на облік до Індустріально-Самарського РВК у зв`язку з перереєстраціє місця проживання. З 1991 року іншого громадянства крім України не приймав, до іноземних держав заяв про отримання громадянства не надавав, мав паспорт зразка СРСР, в якому було поставлено штамп «Громадянин України». У зв`язку з втратою архівних даних йому необхідно довести факт його постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року, оскільки його брат, має намір набути громадянство України, однією із підстав якого є наявність громадянства України у близьких родичів (а.с. 2-3).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2018 року по даній справі було відкрито провадження, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с. 12).

В судовому засіданні Заявник та представник заявник ОСОБА_2 заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник заінтересована особа Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 48).

Представник заінтересованої особи Самарського районного відділу в м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Рахматов В.М. в судовому засіданні щодо поданої заяви поклався на розсуд суду при винесені рішення. Також суду пояснив, що до міграційної служби звернувся брат заявника для набуття громадянства України, але у заявника не було встановлено юридично факт проживання на території України з 1991 року.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що її батьки взяли ОСОБА_1 проживати на квартиру за адресою АДРЕСА_4 , з 1990 року. Він проживав там до 1996 року, потім одружився з її донькою та проживав за адресою: АДРЕСА_6 , у 1997 році вони переїхали у селище Рибальськ та проживали там до моменту купівлі будинку по

АДРЕСА_7 ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка ОСОБА_1 , він знімав квартиру по сусідству з 1990 року і постійно там мешкав.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до військового квитка №5307479 виданого ОСОБА_1 , вбачається, що 02.03.1990 року ОСОБА_1 прийнятий на облік до Самарського РВК м. Дніпропетровська (а.с. 16-18).

З наданої трудової книжки НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 20.04.1990 року був прийнятий на завод водієм 3 класу. 13.08.1993 року звільнений в порядку переводу в ТОВ «Айкор», 15.08.1993 року прийнятий на завод ТОВ «Айкор» по переведенню водієм 3 класу, в 1995 звільнений по переводу. 07.10.1995 року прийнятий в НПФ «Луйс» водієм 3 класу, 27.12.1999 року звільнений за згодою сторін. Також з наданої трудової книжки вбачається що ОСОБА_1 в подальшому працював з 2010 року і працює по теперішній час (а.с. 19-20).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Враховуючи, що метою заявника є намір щоб рідний брат набув громадянство України, однак підставою набуття для нього громадянства є той факт, що він постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

З огляду на вищевикладене, суд пригодить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом з березня 1990 року, станом на 24.08.1991 року та дотеперішній час є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає що судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ), постійно проживає на території України станом з березня 1990 року, станом на 24.08.1991 року, та по теперішній час.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.

Суддя А.О. Сухоруков