ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Мотовилівська сільська рада Фастівського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальних та моральних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Мотовилівська сільська рада Фастівського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальних та моральних збитків, мотивуючи вимоги тим, що позивач має в АДРЕСА_1 району приватний житловий будинок та приватизовану земельну ділянку пл. 0,1913 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Його сусід ОСОБА_2 також має земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Однак, в даний час, та вже протягом декілька років, позивач не має змоги користуватися своїм власним майном, перешкоди у цьому позивачу чинить відповідач. Відповідач порушує право власності позивача та чинить перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а саме відповідач на території своєї земельної ділянки побудував погріб, але так розмістив його, що частина погреба розташована на земельній ділянці позивача, також відповідач розмістив навіс для дров, паркан та місце для складування гною та різного сміття. ФОП ОСОБА_3 , який є спеціалістом-землевпорядником, 02.04.2016 року було встановлено межі земельної ділянки позивача та передано йому межові знаки на зберігання. Відповідач дані межові знаки знищив у відсутності позивача та продовжує чинити перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою. ФОП ОСОБА_3 23.01.2018 року було повторно встановлено межі та передані позивачу на зберігання, однак відповідач знову знищив межові знаки. Відповідач не реагував і не реагує на прийняті міри та продовжує порушувати вимоги законодавства та права позивача. Позивач зазначає, що своїми навмисними діями відповідач спричинив позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 3 800,00 грн. за оплату за встановлення межових знаків. Крім цього, внаслідок неправомірних та незаконних дій з боку відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в порушенні прав користування будинком та земельною ділянкою, у зв`язку з чим, позивач не має можливості в повному обсязі використовувати свої права щодо господарювання на землі, відпочивати на території свого подвір`я, облаштовувати подвір`я, а натомість прикладав певні зусилля для відновлення своїх прав. Вказані дії відповідача негативно впливають на життя позивача, оскільки він не має можливості навіть знаходитись на подвір`ї, а відповідач при першій нагоді починає вчиняти сварки та скандали. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання як для позивача так як і для власника особисто.

На підставі викладеного просив зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні його власним майном шляхом відновлення знищеного відповідачем межового знака №9, просив суд зобов`язати відповідача прибрати з земельної ділянки позивача частину земельного напису погреба, навісу для дров, парканів, споруди для харчових відходів (місце для складування гною та різного сміття) та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 3 800,00 грн. та судові витрати.

21.03.2019 року позивач уточнив позовні вимоги та просив усунути перешкоди в користуванні його власним майном та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 3 800,00 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та судові витрати.

14 лютого 2019 року провадження у справі було ві дкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову., проте своїм правом на подачу відзиву не скористався, позов не визнав, документу, що посвідчує його право власності на земельну ділянку так і не надав.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, проти стягнення моральної шкоди заперечувала, запропонувала вирішити спір шляхом зміни конфігурації земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1913 га, за адресою АДРЕСА_1 , на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради № 14-УІ-УІ від 15.04.2011 року, що підтверджується державним актом (а.с.10).

З 2016 року між сторонами триває конфлікт щодо користування земельною ділянкою.

В січні 2018 року позивач з метою врегулювання спору, направив на адресу рекомендованим листом письмово висловлену позицію щодо можливості вирішити конфлікт на основі добросусідських відносин (а.с.19), проте у відповідь отримав лише образи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на протязі трьох років, неодноразово звертався з заявами та скаргами до Мотовилівської сільської ради та правоохоронних органів з приводу неправомірних дій сусіда- відповідача по справі ОСОБА_2 .

Відповідно до акту про встановлення меж земельної ділянки від 02.04.2016 року, що виконаний сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_3 , перенесено в натуру межа земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки- для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівельта споруд з кадастровим номером НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 . Межові знаки в кількості 5 штук передані в натурі власнику на відповідальне зберігання.

Відповідно до актів обстеження, що складені та підписані членами комісії Мотовилівської сільської ради від 02.06.2016, 03,08.2016, 02.09.2016 (а.с.16-18), встановлено, що між точками № 9 та №1, які встановлені ФОП ОСОБА_3 згідно акту від 02.04.2016 року, знаходиться частина некапітальної будівлі сусіда ОСОБА_2 і ця добудова заважає від слідкувати точку №1. Для підтвердження межових знаків комісією рекомендовано повторно викликати геодезистів та комісію.

Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Київській області від 28.11.2018 (а.с.84) вбачається, що під час виходу на місце вказаної комісії сільської ради, встановлено, що межовий знак №9 був відсутній, але враховуючи, що власником не було надано документального підтвердження інформації щодо особи, яка знищила вказаний знак, комісія зазначила- межовий знак знищений невідомою особою.

Суд, звертає увагу, шо в акті від 23.01.2018 року про приймання-передачі знаків на зберігання підпис відповідача ОСОБА_2 відсутній (а.с.15).

Відповідно до відповіді Мотовилівської сільської ради від 07.03.2018, 04.06.2018, частина погреба гр.. ОСОБА_2 дійсно розташована на земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_1 (а.с.11,12).

Позитивного результату звернення позивача до правоохоронних органів з заявою від 10.04.2016 року, теж ним не отримано, а в листі зазначено, що відсутні підстави для внесення заяви ОСОБА_1 , щодо неправомірних дій ОСОБА_2 до ЄРДР, оскільки вбачаються ознаки цивільно-правового спору (а.с.88).

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що дійсно діями (бездіяльністю) відповідача позивачу чиняться перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою, що підтверджено позивачем документально належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.. 76-78 ЦПК України.

Також, варто зазначити, що відповідач, заперечуючи проти позову, жодних документальних доказів на спростування позиції ОСОБА_1 так і не надав.

Крім цього, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідач є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , що в свою чергу дає суду підстави вважати, що останній без жодних на те підстав чинить перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою.

Згідно квитанції про оплату послуг сертифікованого інженера з оновлення знищеного межового знаку та на підставі послуг за договором, розмір матеріальних збитків понесених позивачем становить 3 800 гривень (а.с.21).

Встановлена судом заподіяна матеріальна шкода понесена позивача підлягає відшкодуванню винною стороною в повному обсязі, оскільки відповідачем не спростована.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що заподіяна позивачу шкода підлягає стягненню з відповідача, проте частково, з урахуванням наступного.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

З огляду на те, що позивачем документально не підтверджено погіршення стану його здоров`я у зв`язку з діями відповідача, не надано докази наявності змін у життєвих стосунках, тощо, проте з урахуванням віку позивача, триваючої неправомірної поведінки сусіда, що змусила позивача витрачати час, грошові кошти, певним чином змінювати спосіб життя, то на думку суду, розмір заподіяної шкоди становить 1000 гривень.

Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 258-265, 274-279 ЦПК України, ст.. 158 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- Мотовилівська сільська рада Фаствського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальних та моральних збитків задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою шляхом відновлення знищеного межового знака №9, прибирання частини земельного насипу погреба, навісу для дров, паркану, споруди для харчових відходів.

Стягнути з ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (ідент.номер НОМЕР_3 ) матеріальні збитки в сумі 3 800 (три тисячі вісімсот) гривень та заподіяну моральну шкоду в сумі 1000 (одну тисячу) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (ідент.номер НОМЕР_3 ) судові витрати в сумі 2000 (дві тисячі ) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27.06.2019 року.

Суддя Л.М.Ковалевська