Провадження № 2/243/1775/2019
Справа № 243/4972/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Перерви Д.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області), за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

15 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 09 серпня 1975 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів громадянського стану Слов`янського міськвідділу, актовий запис № 724 від 09 серпня 1975 року. Від цього шлюбу сторони спільних дітей не мають, однак, спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку ст. 106 КС України вони не досягнули, так як будь якого зв`язка між ними не має. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю довіри один до одного. Шлюбні відносини між ними фактично припинено з 1995 року. На даний час сторони проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спір з приводу поділу спільного майна між сторонами також відсутній. Шлюб позивачка вирішила розірвати у зв`язку з тим, що у наступний час не має можливості оформити житлову субсидію. Переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу із відповідачем є неможливим, у зв`язку із чим, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ними 09 серпня 1975 року у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Слов`янського міськвідділу, актовий запис № 724. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ».

Позивачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій розгляд справи просила проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступні обставини та відповідні ним докази.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 серпня 1975 року. Шлюб між ними зареєстрований у Слов`янському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, за актовим записом № 724, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серія: НОМЕР_1 (а.с. 3).

Спільне життя між подружжям не склалося. Сімейні стосунки між ними погіршилися через відсутність довіри один до одного, їх сім`я фактично розпалась, вони стали проживати окремо і перестали вести спільне господарство 1995 року.

Спір з приводу поділу спільного майна між сторонами також відсутній, спільних дітей у сторін немає.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.

У зв`язку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду було подано письмову заяву, зі змісту якої видно, що останній, ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у зв`язку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивача з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Так, відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У зв`язку із цим, враховуючи, що позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 », суд приходить до висновку, що слід його залишити.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.

Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку із цим, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею за звернення до суду із даним позовом, що становить - 384,20 грн.

З огляду на викладене, з врахуванням того, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню залишкові 50% понесених нею судових витрат в сумі 384 грн. 20 коп. (а.с. 1).

На підставі наведеного, керуючись ст. 110, 112,180, 182-184 СК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, ст. 223, 259, 263 - 265, 273, 280, 281 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між громадянами України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зареєстрований 09 серпня 1975 року у Слов`янському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, за актовим записом № 724 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить - 384 (триста п`ятдесят дві) грн. 20 коп. на підставі квитанції № 0.0..2 від 16 квітня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич