Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/2226/18
Провадження № 2/433/421/19
03.06.2019 року Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Суського О.І.,
при секретарі судового засідання Яковлєвій В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа яка не заявляє самостійних вимог Троїцька селищна рада Троїцького району луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 на підставі права власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . На даний час у вказаному домоволодінні за місцем проживання зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_2 . Позивач вказує, що відповідач більше року у даному житловому будинку не проживає. Добровільно знятися з реєстрації за місцем мешкання відповідач відмовляється. Вказані обставини перешкоджають позивачу у використанні його житлового будинку та оформленні субсидії. Позивач просить суд визнати відповідачів такою, що втратила право користування житловим будинком.
Позивач у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, про що надав відповідну заяву.
Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області свого представника у судове засідання не направила, надала відзив, згідно якого просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень на позовні вимоги не має.
Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Позовні вимоги не визнала, вважає долучений позивачем в якості доказу не проживання її в будинку акт від 05 жовтня 2019 року недопустимим доказом, так як його складено не державною мовою. Також ставить під сумнів компетенцію особи, яка вчинила даний акт, вважає обставини, викладені в ньому, також не підтверджено об`єктивними доказами. Посилається на довідку про склад сім`ї, в якій її зазначено як члена сім`ї позивача. Зазначає, що позивач не звертався до неї з проханням знятися з реєстрації за місцем проживання, а також те, що домоволодіння та земельна ділянка для його обслуговування набувалися під час їхнього з позивачем шлюбу. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви.
Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством процесуальних строків розгляду судом справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позивачка має право вимагати визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 71 ЖК України якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що між сторонами має місце спір, пов`язаний з житловими правовідносинами, при цьому заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
26 серпня 2010 року рішенням Троїцького районного суду Луганської області № 2-693/10 було визнано дійсним договір дарування, за яким ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар будинок з надвірними будовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,2505 га, розташовану за АДРЕСА_1 , право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,2505 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 . Рішення вступило в законну силу 06 вересня 2010 року (а.с. 12). 08 вересня 2010 року було проведено реєстрацію права власності на дане домоволодіння (а.с. 14).
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області № 166/554/17 від 07 червня 2017 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 13), яки було укладено 25 лютого 2001 року (а.с. 15).

Довідкою Троїцької селищної ради Луганської області № 1464 від 29 жовтня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_2 входить до складу сім`ї ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Позивачем було ініційовано питання про засвідчення факту відсутності відповідача більше одного року за адресою в АДРЕСА_1 , про що було складено акт від 05 жовтня 2019 року (а.с. 17).

Згідно витягів із паспортів сторін, вони обоє зареєстровані в АДРЕСА_1 (а.с. 6, 9), однак у відповідача зареєстровано у встановленому законом порядку її місце перебування з 30 жовтня 2015 року у АДРЕСА_3 (а.с.10).

Вказане безспірно доводить, що відповідач з 30 жовтня 2015 року не проживає за фактичним місцем реєстрації проживання за адресою: в АДРЕСА_1 .

Виходячи з фактичних правовідносин, відповідач втратила на теперішній час право користування зазначеним домоволодінням, так як не проживає в ньому більше одного року.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що вказаний позов не може бути задоволений у зв`язку з тим, що відповідне домоволодіння може бути об`єктом поділу спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу, так як факт реєстрації відповідача за місцем проживання та втрата такого права не може вплинути на набуття права власності на домоволодіння у разі визнання його спільним майном подружжя, крім того, як було встановлено судом, вказане домоволодіння було набуте позивачем у результаті правочину, який випливає з договору дарування.

Факт зазначення відповідача як особи, яка входить до складу сім`ї позивача, підтверджує наявність реєстрації за місцем проживання та не може розцінюватися судом як доказ фактичного перебування за місцем проживання відповідача.

Щодо недопустимості доказу у вигляді акту від 05 жовтня 2019 року та необ`єктивності обставин, зазначених в ньому, суд звертає увагу відповідача, що її відсутність за зареєстрованим місцем проживання та її реєстрація місця перебування за іншою адресою підтверджується наявними у справі іншими безсумнівними та беззаперечними доказами.

Таким чином, з огляду на обґрунтованість позовних вимог, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи та ґрунтуються на законі, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

При цьому, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, суд вважає за необхідне встановити згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем мешкання.

На підставі викладеного ст.ст. 29, 391, 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 4,10,12,206,263-265, 267 ЦПК суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа яка не заявляє самостійних вимог Троїцька селищна рада Троїцького району луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим будинком, що розташований в АДРЕСА_1 .

Встановити згідно ч. 1 ст.267 ЦПК України порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття відповідним реєстраційним органом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.І.Суський

03.06.19