Провадження № 2/522/3888/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Чернявської Л.М.

За участі секретаря судового засідання Пейкова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом Одеського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат на навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОНМУ 08 серпня 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь державного бюджету України суму витрат на навчання за період з 2009 року по 2015 рік у розмірі 65164,00 грн. та суму виплаченої стипендії за період з 2009 року по 2015 рік у розмірі 6759,54 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02 липня 2009 року ОСОБА_1 вступила до Одеського національного медичного Університету на спеціальність «лікувальна справа» та підписала Угоду № 50 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти. У червні 2015 року ОСОБА_1 закінчила ОНМедУ та на підставі направлення на роботу № 68 від 04.03.2015 року Департаменту кадрового менеджменту, освіти та науки МОЗ України, направлення № 25 від 02.07.2015 року УОЗ Миколаївської ОДА була зарахована на посаду лікаря-інтерна загальної практики - сімейного лікаря Доманівської амбулаторії ЗПСМ КЗ «Доманівський районний центр ПМСД». З 01.04.2016 по 30.06.2016 (перший рік навчання), з 01.08.2016 по 28.02.2017 (другий рік навчання) проходила інтернатуру на базі Доманівської ЦРЛ. Після проходження інтернатури з 01.08.2017 року ОСОБА_1 була переведена на посаду завідувача Богданівською амбулаторією ЗПСМ. Ознайомившись під розпис із наказом про переведення на посаду, укласти договір на відпрацювання 3-х років у закладі ОСОБА_1 відмовилася, мотивуючи це тим, що працювати лікарем ЗПСМ вона не бажає та планує змінити країну проживання. Відповідно до листа Головного лікаря КЗ «Доманівський районний центр ПМСД» від 09.08.2017 року № 750, з 01.08.2017 року по 04.08.2017 року ОСОБА_1 на робоче місце не з`являлася, та 04.08.2017 року була звільнена з займаної посади за прогули згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Таким чином, ОСОБА_1 , порушуючи умови угоди № 50 від 02 липня 2009 року, відмовилася прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ України і відпрацювати не менше 3 років після закінчення інтернатури.

Оскільки Одеським національним медичним Університетом умови угоди № 50 від 02 липня 2009 року виконані у повному обсязі: відповідач пройшла повний курс навчання в ОНМедУ за державний кошт, не сплачуючи за навчання власні грошові кошти, отримала відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету, а відповідач умови договору не виконала, з часу закінчення начального закладу до місця подальшого працевлаштування у встановлений термін не прибула, ОНМУ вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Провадження по справі відкрито 10 жовтня 2018 року та встановлено загальний порядок для розгляду справи.

26 квітня відповідачем подано відзив на позов, в якому ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що вона не ознайомлювалась з наказом про переведення на посаду завідувача Богданівською амбулаторією ЗПСМ, також позивачем не надано доказів того, що відповідач відмовилась прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ. Крім того, п.8 Постанови КМУ від 22.08.1996 року №992 на порушення якого послався позивач, був виключений з «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, на підставі Постанови КМУ від 15.04.2015 року №216.

Представник позивача в судове засідання не з?явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов просив задовольнити в повному обсязі з викладених в ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив відповідача містить її заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд розглядає справи за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02 липня 2009 року ОСОБА_1 вступила до Одеського національного медичного Університету на спеціальність «лікувальна справа» та підписала Угоду № 50 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти.

Угода № 50 укладена сторонами на підставі Постанови КМУ №992 від 22.08.1996 року та Додатку №1 до Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням.

Відповідно до п.2.2.3, Угоди № 50, студент зобов`язується прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ України і відпрацювати не менше 3 років після закінчення інтернатури. В разі відмови їхати на працевлаштування за рішенням МОЗ України або відмови відпрацьовувати не менше 3 років - відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання, у встановленому порядку.

Згідно п. 2.2.5. Угоди № 50 студент, що вступав до Університету за цільовим направленням УОЗ, незалежно від умов, після закінчення університету зобов`язується відпрацювати за місцем призначення згідно з направленням не менше трьох років.

Згідно п. 5.1. Угоди № 50, за невиконання або неналежне виконання умов даної Угоди сторони несуть майнову громадянську відповідальність у відповідності з діючим законодавством.

У червні 2015 року ОСОБА_1 закінчила ОНМедУ, загальна сума витрат на її навчання склала 65164 грн., що підтверджено випискою з лікувальної справи ОСОБА_1

Сума виплаченої ОСОБА_1 стипендії за період навчання склала 6759,54 грн., що підтверджено розрахунковою відомістю.

ОСОБА_1 , на підставі направлення на роботу № 68 від 04.03.2015 року Департаменту кадрового менеджменту, освіти та науки МОЗ України, направлення № 25 від 02.07.2015 року УОЗ Миколаївської ОДА, була зарахована на посаду лікаря-інтерна загальної практики - сімейного лікаря Доманівської амбулаторії ЗПСМ КЗ «Доманівський районний центр ПМСД».

Відповідно до листа КЗ «Доманівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №750 від 09.08.2017 року, з 01.04.2016 по 30.06.2016 (перший рік навчання), з 01.08.2016 по 28.02.2017 (другий рік навчання) проходила інтернатуру на базі Доманівської ЦРЛ. Після проходження інтернатури з 01.08.2017 року ОСОБА_1 була переведена на посаду завідувача Богданівською амбулаторією ЗПСМ. Ознайомившись під розпис із наказом про переведення на посаду, укласти договір на відпрацювання 3-х років у закладі ОСОБА_1 відмовилася, мотивуючи це тим, що працювати лікарем ЗПСМ вона не бажає та планує змінити країну проживання. З 01.08.2017 року по 04.08.2017 року ОСОБА_1 на робоче місце не з`являлася, та 04.08.2017 року була звільнена з займаної посади за прогули згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що цим ОСОБА_1 порушила умови угоди № 50 від 02 липня 2009 року, відмовилася прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ України і відпрацювати не менше 3 років після закінчення інтернатури, а оскільки Одеським національним медичним Університетом умови угоди № 50 від 02 липня 2009 року виконані у повному обсязі: відповідач пройшла повний курс навчання в ОНМедУ за державний кошт, не сплачуючи за навчання власні грошові кошти, отримала відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету, то позивач має право просити суд стягнути з ОСОБА_1 суму коштів витрачених на її навчання та суму коштів витрачених на оплату її стипендії.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення прав та обов`язків, як затверджено у п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договори та інші правочини.

Договором, у відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Тобто, укладаючи угоду з вищим навчальним закладом про надання освітніх послуг за державним замовленням, особа (абітурієнт) бере на себе відповідні зобов`язання, які випливають із вимог нормативно-правових актів в даній сфері і передбачені самими угодами про надання освітніх послуг, а саме зобов`язання після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менш ніж три роки (замість чого отримують вищу освіту безкоштовно).

Вступаючи на навчання за державним замовленням та укладаючи відповідну угоду, особа-абітурієнт є обізнаною із фактом необхідності проходження інтернатури та відпрацювання певного строку після закінчення навчання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Постановою КМУ №992 від 22.08.1996 року «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди №50, затверджено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням.

Відповідно до п. 8 даного Порядку, Випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.

За таких обставин, суд вважає, що угода №50 між сторонами укладена на законних підставах та є обов?язковою для виконання усіма сторонами.

Судом встановлено, що Одеським національним медичним Університетом умови угоди № 50 від 02 липня 2009 року виконані у повному обсязі: відповідач пройшла повний курс навчання в ОНМедУ за державний кошт, не сплачуючи за навчання власні грошові кошти, отримала відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету. У свою чергу, відповідач умови договору не виконала, з часу закінчення начального закладу до місця подальшого працевлаштування у встановлений термін не прибула.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що станом на 01.08.2017 року, коли вона була переведена на нову посаду на якій мала відпрацювати три роки, відповідно до Угоди №50, п. 8 Порядку втратив чинність, так як на день укладення Угоди №50, цей пункт Порядку був чинним, а відтак надалі у сторін вже виникли зобов?язання на підставі Угоди №50, яка станом на 01.08.2017 року залишалась чинною.

Згідно з ч.1 ст.72 Закону України «Про вищу освіту» фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на умах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», одним з основних важелів здійснення державної політики у сфері наукової та науково-технічної діяльності є бюджетне фінансування.

За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог Одеського національного медичного університету та задовольняє їх у повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1841 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подані даної позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Одеського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат на навчання задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України суму витрат на навчання за період з 2009 року по 2015 рік у розмірі 65164 (шістдесят п?ять тисяч сто шістдесят чотири) гривні, суму виплаченої стипендії за період з 2009 року по 2015 рік у розмірі 6759 (шість тисяч сімсот п?ятдесят дев?ять) гривень 54 коп. та судовий бір в сумі 1841 (одна тисяча вісімсот сорок одна) гривня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18 червня 2019 року.

Суддя Л. М. Чернявська

10.06.2019