КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача

ПАТ «Дельта Банк» Шутова О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, усунення перешкод у розпорядженні власністю та вилучення з державного реєстру записів про обтяження,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк», в якому просила:

- визнати недійсним договір іпотеки № 9525 від 04.12.2007, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 ;

- усунути їй перешкоди у розпорядженні власністю - квартирою АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, шляхом припинення іпотеки указаної квартири;

- вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 5253554 від 07.04.2014 щодо квартири АДРЕСА_1 , внесений на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 2949, 2950 від 08.12.2011, за яким іпотекодержателем є ПАТ «Дельта Банк», , а іпотекодавцем ОСОБА_4 ;

- вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 5253456 від 04.12.2007 щодо квартири АДРЕСА_1 , внесений на підставі договору іпотеки № 9525 від 04.12.2007, договору купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 2949, 2950 від 08.12.2011, за яким особою майно/права якої обтяжуються є ОСОБА_4 , а обтяжувачем є ПАТ «Дельта Банк».

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2015, яке набрало законної сили, визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом КМНО Перевертуном О.Ю., зареєстроване в реєстрі за № 623 від 26.04.2007, на ім`я ОСОБА_5 ; витребувано з володіння ОСОБА_4 та передано їй квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 ; визнано за нею право власності на указану квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цим же рішенням відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Державного нотаріуса Шостої Київської нотаріальної контори Родіонової Л.І., ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_7 про визнання заповіту нікчемним.

У травні 2015 року вона звернулась до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, проте отримала відмову, оскільки в реєстрі виявлено запис про іпотеку та обтяження.

Вказуючи на відсутність жодних правових підстав для обтяження належного їй майна і порушення у зв`язку з цим її права власності, просила позов задовольнити (а.с.2-9).

Заочним рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2018 у задоволенні позову відмовлено (а.с.181-183).

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вказує, що суд надав невірну оцінку фактичним обставинам справи, розглянув справу поверхнево, без урахування усіх обставин, які мали значення для її правильного вирішення, в результаті чого ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення (а.с.185-195).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.03.2019 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.210,211).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.03.2019 справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.214,215).

06.06.2019 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк», в якому останній просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні позивачка та її представники підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання недійсним іпотечного договору, відсутності доказів утримання належного позивачу майна відповідачами, а також відсутності належних правових підстав для вилучення записів про іпотеку та обтяження з державного реєстру у зв`язку з тим, що іпотекодержателю не були в повному обсязі повернуті грошові кошти.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з ухваленим судом рішенням, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2015, яке набрало законної сили, визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом КМНО Перевертуном О.Ю., зареєстроване в реєстрі за № 623 від 26.04.2007, на ім`я ОСОБА_5 ; витребувано з володіння ОСОБА_4 та передано їй квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 ; визнано за нею право власності на указану квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цим же рішенням відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Державного нотаріуса Шостої Київської нотаріальної контори Родіонової Л.І., ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_7 про визнання заповіту нікчемним.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Указаним вище судовим рішенням було встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві ГУЮ у м. Києві 02.04.2013, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років, про що складено актовий запис № 19635 від 07.11.2012.

За життя, померла ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори 02.11.2007, реєстровий № 8-3611, за яким заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

При цьому, судом відповідно до вимог ч. 2, ч. 3 ст. 1254 ЦК України встановлено чинність даного заповіту від 22.11.2007, який згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.12.2012 був останнім з заповітів, складених померлою за життя.

06.12.2012 за заявою ОСОБА_1 як спадкоємиці за заповітом приватним нотаріусом КМНО Виходцевою Є.І. заведено спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_6 Інших спадкоємців виявлено не було.

Квартира належала померлій ОСОБА_6 на праві власності відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.03.1994 Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району на підставі розпорядження від 17.03.1994 № 1070, про що зареєстровано в БТІ м. Києва 22.03.1994 за № 1827.

За життя померлої ОСОБА_6 , 26.04.2007 приватним нотаріусом КМНО Перевертуном О.Ю. видано свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на квартиру ОСОБА_6 , на підставі акту проведення прилюдних торгів, затвердженого начальником відділу ДВС Печерського РУЮ в м. Києві ОСОБА_8 18.04.2007. Як зазначено в даному Свідоцтві, ОСОБА_5 придбав спірну квартиру з прилюдних торгів за 325 800,00 грн. в рахунок погашення боргу.

Проте, згідно даних відділу ДВС Печерського РУЮ в м. Києві станом на червень 2008 року, виконавчого провадження по зверненню стягнення на спірну квартиру на виконанні не перебувало, квартира не реалізовувалась.

Також, згідно листа Міського бюро судово-медичної експертизи ГУ охорони здоров`я та медичного забезпечення ВК Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 04.11.2010 №7/7 8333 труп ОСОБА_5 був доставлений в морг № 1 Київського міського бюро судових експертиз по направленню прокуратури Солом`янського району м. Києва та зареєстрований за № 222 від 15.06.2005, після проведення дослідження трупа 16.06.2005, смерть зареєстрована в РАЦС Шевченківського району м. Києва, актовий запис № 528 від 19.07.2005, тіло покійного поховано з дозволу прокуратури Солом`янського району м. Києва 22.07.2005.

У подальшому, 27.06.2007 приватним нотаріусом КМНО Перевертуном О.Ю. було посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири між померлим на той час ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , реєстровий № 1133.

Таким чином, ОСОБА_5 на час видачі оспорюваного свідоцтва про право власності 26.04.2007 та укладення вказаного договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2007 помер, а тому не міг укладати вказані правочини.

Надалі ОСОБА_7 продав спірну квартиру ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, посвідченим 04.12.2007 приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В., реєстровий № 9521, який в подальшому зареєстрував її на праві власності.

За вказаними обставинами, за заявою ОСОБА_6 від 06.07.2007 порушено кримінальну справу № 56-2026, а 02.08.2013 внесене до ЄРДР кримінальне провадження № 0006416, за фактом незаконного заволодіння квартирою, яка належала ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у якій померла, за її життя, 01.08.2008 була визнана потерпілою.

З матеріалів даної справи вбачається, що 04.12.2017 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 за яким останньому надано кредит в іноземній валюті в сумі 414 100 доларів США (а.с.76-81).

Цього ж дня в забезпечення виконання зобов`язань за указаним кредитним договором ОСОБА_4 передав в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» квартиру АДРЕСА_1 (а.с.82-84).

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_4 (а.с.85-86).

Відомості про іпотеку та обтяження іпотечного майна були внесені до відповідного державного реєстру де є наявними і на сьогодні.

Відтак, не дивлячись на те, що квартира була повернута позивачці в результаті задоволення судом позову про витребування майна з чужого володіння, порушення її права власності на квартиру і надалі продовжує існувати, оскільки Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи про іпотеку № 5253554, внесений на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 та про обтяження № 5253456, внесений на підставі договору іпотеки від 04.12.2007 та договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011, що перешкоджає позивачу розпорядитися належним їй нерухомим майном.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Фактичні обставини даної справи беззаперечно свідчать, що позивач, не перебуваючи у будь-яких правовідносинах з відповідачами, позбавлений права розпорядження своїм майном у зв`язку з наявністю записів у державному реєстрі про іпотеку та обтяження, а отже, в силу вимог закону, має право на судовий захист порушеного права.

Таким чином, висновок суду про безпідставність вимог про вилучення відповідних записів з державного реєстру, які обтяжують належне позивачу майно, з огляду на те, що іпотекодержателю майна грошові кошти за основними зобов`язаннями в повному обсязі перераховані не були, є не обґрунтованим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, з урахуванням положень статей 15, 16 ЦК України, статей 2-5 ЦПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, про наявність належних правових підстав для задоволення вимог позивача про виключення записів про іпотеку та обтяження з державного реєстру, оскільки у іншій спосіб, позивач позбавлений можливості відновити порушене право.

Водночас, з огляду на задоволення вимог про виключення записів про іпотеку та обтяження з державного реєстру, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання недійсним договору іпотеки, оскільки на час його укладення банку не були відомі обставини неправомірного заволодіння спірною квартирою та наявні документи дозволяли укладення іпотечного договору, а також вимоги про усунення перешкод у розпорядженні квартирою, оскільки майно перебуває у володінні і користуванні позивачки, а право розпорядження відновлюється шляхом вилучення записів з державного реєстру про іпотеку та обтяження належної на праві власності позивачці квартири.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, усунення перешкод у розпорядженні власністю та вилучення з державного реєстру записів про обтяження - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, усунення перешкод у розпорядженні власністю та вилучення з державного реєстру записів про обтяження - задовольнити частково.

Вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 5253554 від 07 квітня 2014 року щодо квартири АДРЕСА_1 , внесений на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 2949, 2950 від 08 грудня 2011 року, за яким іпотекодержателем є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ), а іпотекодавцем ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 5253456 від 04 грудня 2007 року щодо квартири АДРЕСА_1 , внесений на підставі договору іпотеки № 9525 від 04 грудня 2007 року, договору купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 2949, 2950 від 08 грудня 2011 року, за яким особою майно/права якої обтяжуються є ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а обтяжувачем є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ).

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 14 червня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська