ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1594/18
"22" травня 2019 р. смт Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Догадайло М.В., позивача ОСОБА_1 розглянувши в залі суду, у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Петриківська селищна рада Дніпропетровської області,-
05.11.2018 до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Петриківська селищна рада Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 . У заяві позивач посилається на те, що будинок за адресою АДРЕСА_1 , належить позивачу на праві приватної власності відповідно до договору купівлі продажу від 31.07.2018. В будинку окрім позивача та її дітей, також зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , шлюбні відносини з яким розірвано за судовим рішенням від 18.10.2016. Від того часу відповідач за місцем реєстрації не проживає, тобто більше шести місяців без поважних причини, його речей у будинку немає витрат з утримання помешкання він не несе. В добровільному порядку відповідач з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачеві, як власнику будинку, вільно розпоряджатися належним їй майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, в подальшому надав до суду заперечення на позов, в яких посилався на те, що спірний будинок він придбав 16.11.2010, передавши кошти власнику ОСОБА_3 , який надав відповідну розписку та оформив доручення на матір ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , відповідно до якої вона повинна була переоформити документи на будинок. В подальшому у судовому засіданні ОСОБА_2 погодився знятися з реєстрації самостійно, але в наступні судові засідання 07 та 22 травня 2019 року не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надано.
Представник третьої особи - Петриківської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, зі згоди позивача, суд може ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити із наступних підстав.
Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини.
Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано відповідно до заочного рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2016, яке набрало законної сили 02.11.2016, що підтверджується копією відповідного судового рішення.
Будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності за договором купівлі-продажу житлового будинку від 31 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Петриківського нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 653, що підтверджується копією такого договору та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності: 27301722.
Згідно Акту обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 , проведеного депутатом від виборчого округу №13, крім позивача ОСОБА_1 в ньому зареєстровані : син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та колишній чоловік ОСОБА_2 . Згідно висновку обстеження колишній чоловік ОСОБА_2 фактично за вказаною адресою не проживає.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Приймаючи до уваги, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, відповідач ОСОБА_2 за даною адресою не проживає більше одного року, суд вважає визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням.
Судовий збір, сплачений в розмірі 704,80 грн., слід залишити за ОСОБА_1 , оскільки позивач у своїй заяві просить не застосовувати положення ст. 141 ЦПК України щодо стягнення судового збору із відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Петриківська селищна рада Дніпропетровської області, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення буде складено 31 травня 2019 року.

Суддя: В. О. Говоруха