Справа № 443/693/17 Головуючий у 1 інстанції: Коліщук З.М.
Провадження № 22-ц/811/906/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м.Львів

Справа №443/693/17

Провадження № 22ц/811/906/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянув апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної організації «Комбінат «Троянда»

на рішення Жидачівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Жидачеві 27 грудня 2018 року (суддя Коліщук З.М.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації «Комбінат Троянда», ОСОБА_4 про скасування наказів, зобов`язання до вчинення дій, стягнення шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 , звернулася з позовом про визнання незаконними дій директора ДО «Комбінат Троянда» ОСОБА_4 . щодо призначення службової перевірки та відсторонення її від виконання посадових обов`язків; скасування наказу ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22 травня 2017 року «Про проведення службової перевірки» та наказу № 57 від 31 травня 2017 року «Про внесення змін до наказу №54 від 22 травня 2017 року», як незаконні; стягнення з відповідача на її користь розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу як втрату частини заробітної плати за період відсторонення її від роботи за 2017 рік у розмірі 20 319,20 грн. та за 2018 рік у розмірі 9 517,95 грн., а також нанесену моральну шкоду в розмірі 30 000 грн., та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що з 16 жовтня 1985 року була тимчасово прийнята на роботу в Комбінат «Троянда», а з 7 травня 1985 року переведена на постійній основі на посаду апаратника хімводоочистки котельні. За період багаторічної праці змінювалися займані нею посади (старший інспектор, заступник начальника дільниці зберігання). 1 серпня 2006 року її переведено на посаду начальника дільниці зберігання №1. Зазначає, що 6 лютого 2007 року Комбінат «Троянда» перейменовано в ДО «Комбінат Троянда». Відповідно до наказу ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22 травня 2017 року «Про проведення службової перевірки», в який внесено зміни наказом № 57 від 31 травня 2017 року «Про внесення змін до наказу №54 від 22 травня 2017 року» щодо її дій на займаній посаді розпочато службову перевірку та на час такої відсторонено від виконання посадових обов`язків начальника дільниці зберігання. Вважає вказані накази неправомірними, оскільки при відстороненні її від покладених на неї посадових обов`язків, всупереч ст. 46 КЗпП України, не наведено жодної із законодавчо визначених підстав відсторонення, чим порушено її право на працю та спричинено моральну шкоду. Просить задовольнити позов.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22 травня 2017 року «Про проведення службової перевірки» та наказ № 57 від 31 травня 2017 року «Про внесення змін до наказу №54 від 22 травня 2017 року».

Стягнуто з ДО «Комбінат Троянда» на користь ОСОБА_1 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та ДО «Комбінат «Троянда».

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду, просить його скасувати в частині відмови в задоволенні її вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Вказує, що її позовна заява містила вимоги про стягнення з відповідача на її користь втрату частини заробітної плати за період відсторонення її від роботи від 22 травня 2017 року до 31 березня 2018 року в розмірі 29 836, 95, стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Стверджує, що суд першої інстанції, підтвердивши незаконність оскаржуваних наказів, визнав підставними її посилання щодо винесення оскаржуваних наказів всупереч чинному законодавству та відповідно необхідності їх скасування. Проте, судом не враховано похідність вимоги про стягнення частини заробітку у зв`язку з відстороненням, від вимоги щодо скасування відповідних наказів. Зазначає, що оскільки накази відповідача ДО «Комбінат «Троянда» були скасовані судом як незаконні у зв`язку з порушенням процедури відсторонення її від посади начальника дільниці зберігання, із вказівкою на юридичну безпідставність такого, тому задоволення такої вимоги повинно бути і передумовою задоволення похідної вимоги щодо повернення їй втраченої частини заробітку.

ДО «Комбінат «Троянда» вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» та здійснювала контроль над майном, яке перебуває у власності держави. Дія Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, розповсюджується на позивача. Вказує, що ОСОБА_1 було відсторонено від виконання нею посадових обов`язків начальника дільниці зберігання ДО «Комбінат Троянда» без відсторонення від роботи. Стверджує, що з врахованням посадових обов`язків працівника та обставин, за яких була призначена службова перевірка, начальника дільниці зберігання ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків законно.Вказує, що фізичні, душевні і психічні страждання позивача об`єктивно не підтверджені жодним належним та допустимими доказами і не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Також зазначає, що ОСОБА_1 під час відсторонення, постійно перебувала на роботі, отримувала належну заробітну плату і не втратила жодних нормальних життєвих зв`язків та не понесла додаткових зусиль для організації свого життя.

16 травня 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу ДО «Комбінат «Троянда». Зазначає, що відповідач безпідставно посилається на необхідність застосування порядку проведення службового розслідування, чинного на час ухвалення рішення суду. Вказує, що не підлягає застосуванню до неї (позивача) Закон України «Про запобігання корупції». Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача.

23 травня 2019 року представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . У ньому стверджується, що преміювання працівників є правом, а не обов`язком роботодавця і здійснюється з урахуванням показників у роботі працюючих на підставі відповідного наказу керівника підприємства. Просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно із ст. 2 КЗпП України кожному працівнику гарантується право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем (ДО «Комбінат Троянда»).

1 серпня 2006 року ОСОБА_1 переведено на посаду начальника дільниці зберігання №1.

Відповідно до наказу ДО «Комбінат Троянда» №54 від 22 травня 2017 року «Про проведення службової перевірки» ОСОБА_1 відсторонено від виконання посадових обов`язків начальника дільниці зберігання на період з 22 по 31 травня 2017 року.

Згідно із наказом № 57 від 31 травня 2017 року «Про внесення змін до наказу №54 від 22 травня 2017 року» змінено період проведення службової перевірки та відсторонення позивача - до 9 червня 2017 року.

Відповідно до 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відсторонення стало саме проведення службової перевірки фактів та окремих дій ОСОБА_1 при виконання нею посадових обов`язків начальника дільниці зберігання.

Встановлено, що дії відповідачів щодо відсторонення ОСОБА_1 від здійснення нею посадових обов`язків (в частині дотримання вимог законодавства про працю) були предметом перевірки державного інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області.

За його результатами складено акт перевірки №13/14/224/2467 від 25 жовтня 2017 року на підставі якого винесено припис №13/14/224/2467-1997 від 25 жовтня 2017 року (яким, серед іншого приписано, забезпечити дотримання вимог ст.46 КЗпП України) та результатом розгляду якого представниками Головного управління Держпраці у Львівській області прийнято постанови про накладення штрафу №7-502 на підставі абзацу 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, якою передбачено накладення штрафу на ДО «Комбінат Троянда» у розмірі 3 200 грн. та постанову № 7-503 від 14 листопада 2017 року на підставі абзацу 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, якою передбачено накладення штрафу на ДО «Комбінат Троянда» у розмірі 64 000 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 липня 2018 року у справі №813/4698/17 апеляційну скаргу Державної організації «Комбінат Троянда» залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 6 березня 2018 року у справі № 813/4698/17 - без змін.

Встановлено, що наказом № 54 від 22 травня 2017 року ОСОБА_1 було відсторонено від роботи на час проведення службової перевірки з 22 по 31 травня 2017 року. У наказі не наведено підстав, визначених у ст. 46 КЗпП України, отже прийняття такого наказу є неправомірним».

Рішення суду набрало законної сили 3 липня 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Процедура службового розслідування не врегульована КЗпП України, положення якої застосовуються до спірних правовідносин. Вказані положення та норми, закріплені в Законі України «Про державну службу» та «Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13 червня 2000 року.

Доказів віднесення займаної позивачем посади «начальника дільниці зберігання» до категорії посад державної служби та відповідно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідачами не надано.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, при незаконному відстороненні працівника від роботи, має місце виключно у випадку, коли саме відсторонення працівника від роботи відбувалося із зупиненням виплати заробітної плати.

Встановлено, що за час відсторонення позивач щомісячно отримувала грошову винагороду в розмірі заробітної плати, що був не нижчим мінімального розміру, встановленого законодавством, та включав доплату за таємність.

Розділом ІІІ «Оплата праці» колективного договору укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ДО «Комбінат Троянда» на 2016-2020 роки, адміністрація зобов`язується оплату праці проводити у відповідності із КЗпП України, встановленими тарифними ставками і окладами згідно Наказів державного агентства резерву України. Місячний рівень оплати праці не повинен бути нижче мінімального розміру оплати праці встановленого законодавством України. При необхідності проводити доплати і надбавки та при наявності коштів проводити матеріальне стимулювання інженерно-технічних працівників, робітників і службовців згідно положення про преміальну систему оплату праці.

Преміювання працівників є правом, а не обов`язком роботодавця і здійснюється з урахуванням показників у роботі працюючих на підставі відповідного наказу керівника підприємства, щомісячно, виключно при наявності на це вільних коштів. Докази того, що преміювання позивача не здійснено у зв`язку із оспорюваним відстороненням, відсутні.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Пунктом 13 зазначеної постанови встановлено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1КЗпП (чинної з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Позивачем доведено факт заподіяння їй відповідачем моральної шкоди. Даний факт підтверджується, неправомірним проведенням відносно неї службової перевірки та відповідно відсторонення від займаної посади, порушення її нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, тривалим відстоюванням (відновленням понад рік) своїх законних інтересів.

Суд першої інстанції, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, беручи до уваги вимоги розумності і справедливості, прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову, в розмірі 2000 грн., що сприятиме усуненню негативних наслідків, вчинених відповідачем дій щодо позивача.

Судом першої інстанції встановлено неправомірність дій відповідача щодо проведення стосовно ОСОБА_1 службової перевірки та відсторонення від займаної посади.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що є законі підстави для скасування оскаржуваних наказів та стягненням у зв`язку з цим на користь позивача спричиненої моральної шкоди у визначеному судом розмірі.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної організації «Комбінат «Троянда» залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10 червня 2019 року.

Головуючий

Судді