Справа № 510/842/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.,

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач, ОСОБА_3 , позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивачі та їх представник на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія будинкової книги; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про одруження між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копія довідки Ренійсткої міської ради від 29.11.2011р. № 3097/1; копія довідки КП «РБТІ» від 22.02.2006р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 24.09.2004р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.10.2004р.; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.2004р. зареєстр. № 1939, № 1942; копія заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 ; копія договору купівліпродажу від 28.02.2018р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки нерухомого майна.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачі та їх представник звернулися до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що у лютому 2018р. між позивачами та відповідачем, була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки під будинком. 28.02.2018р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивачі передали відповідачу обумовлену суму, а він передав нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачі запропонували ОСОБА_3 привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. На вказані вимоги позивачів, відповідач, вказав, що він не може це зробити, так як поки у нього не має належним чином оформлених документів на будинок. Про ці обставини позивачам не було відомо до укладання договору. Особисто відповідач запевнив, що усі питання щодо оформлення спадщини вирішені.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку, відповідач (продавець) не мав на це право, оскільки не був власником житлового будинку, а лише вступив у права спадкування. Враховуючи вищенаведене, позивачі були вимушені звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, позивачі по справі (покупці) за договором купівлі-продажу без нотаріального посвідчення від 28.02.2018 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є добросовісними набувачами, оскільки на момент укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , вони не знали про існування тих обставин, що відповідач (продавець) за договором купівлі-продажу, не мав права на відчуження вказаної нерухомості, оскільки не є власником житлового будинку. Так, судом було встановлено, що власниками будинку є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12.10.2004р. зареєстр. № 1939, 1942. Земельна ділянка належала їм на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 . Після їх смерті спадщину прийняв відповідач ОСОБА_3 , однак, свідоцтво про право на спадщину так й не отримав. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачами права власності на вищевказану нерухомість та земельну ділянку, як добросовісними набувачами, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода з усіх істотних умов договору, покупці передали продавцю обумовлену суму, продавець передав покупцям ключі та нерухомість в натурі. Позивачі фактично вступив у володіння і користування нерухомістю, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі-продажу від 28.02.2018 р., однак нотаріального посвідчення угоди про купівлю-продаж нерухомості між сторонами не відбулося з незалежних від позивача обставин.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо права володіння спірним будинком (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивачів як добросовісних набувачів, тому є правові підстави визнати право власності на житловий будинок та земельну ділянку за позивачами як добросовісними набувачами.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України 2003р., суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,0899 га, яка розташована АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), державний акт серії НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 28.02.2018 р. - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0899 га кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), державний акт серії НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков