Дата документу 14.06.2019 Справа № 320/7162/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/7162/18 Головуючий у 1 інстанції: Горбачова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1912/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 03 лютого 2001 року народження перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 серпня 2018 року шлюб розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею.

Вона працює, отримує мінімальну заробітну плату, вказаних коштів не вистачає на утримання дітей. Відповідач офіційно не працює, матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: дистонія і ретенція 13 зубу, йому встановлено брекет систему на верхню щелепу та рекомендовано встановлення брекет системи на нижню щелепу. Вартість встановлення та фіксації металевої брекет системи верхньої щелепи склала 5 500 грн. Вказана сума сплачена нею у стоматологічній клініці «ПрофіДент». Разом витрати на лікування сина (понесені та ті що очікуються) складають 11 000 грн.

Вважала, що відповідач повинен понести половину вказаних витрат.

У зв`язку зі зверненням до суду з вказаним позовом, вона понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 550,00 грн.

На підставі зазначеного просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5500 грн. за встановлення металевої брекет системи, покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 500 гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 550 гривень.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність позовних вимог, відсутність розрахунку вартості встановлення брекет системи на нижню щелепу, спільне проживання сторін станом на 02 червня 2018 року та наявність спільного бюджету, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що відповідачем не надано доказів приймання участі у додаткових витратах на лікування дитини.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 квітня 2019 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що з 03 лютого 2001 року по 23 серпня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5, 6).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на лікуванні у лікаря ортодонта та йому встановлений діагноз: дистонія і ретенція 13 зубу, йому встановлено брекет систему на верхню щелепу та рекомендовано встановлення брекет системи на нижню щелепу. Дана обставина підтверджується довідкою від 16.08. серпня 2018 року (а.с.8).

Вартість встановлення та фіксації металевої брекет системи верхньої щелепи склала 5 500 грн., яка була сплачена позивачем у стоматологічній клініці «Профідент», на підтвердження чого нею наданий товарний чек № 10 від 02 червня 2018 року.

Також, згідно з довідкою стоматологічної клініки «ПрофіДент» від 04 грудня 2018 року ОСОБА_3 потребує встановлення брекет системи на нижню щелепу вартістю 5500 грн. (а.с. 59).

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.35-36).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність потреби у таких витратах має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

За частиною 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

За приписами статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним факт необхідності здійснення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розмір таких витрат, які підтвердженні товарним чеком №10 від 02 червня 2018 року та довідкою від 04 грудня 2018 року стоматологічної клініки «ПрофіДент».

Відповідачем не надано доказів на спростування вказаних висновків суду, відсутності необхідності проведення лікування або іншого розміру витрат.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 половини, вже понесених нею витрат на лікування дітей - встановлення брекет системи на верхню щелепу, а також витрат наперед по встановленню брекет системи на нижню щелепу, підтверджених належними та достатніми доказами у справі.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на припинення шлюбних відносин на початку липня 2018 року, тобто після встановлення брекет системи на верхню щелепу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є неприйнятним, оскільки не свідчить про понесення спільних витрат сторонами.

Крім того, з долученої до матеріалів справи копії рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2018 року копії рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що з вказаним позовом, в якому позивач зазначала про те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, ОСОБА_2 , звернулась вже в липні 2018 року, тобто наступного місяця після встановлення ОСОБА_3 брекет системи (02 червня 2018 року) та до припинення шлюбних відносин.

За приписами ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання належним чином засвідчених доказів, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем відповідне клопотання про витребування оригіналів доказів не заявлялось.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на незадовільний стан здоров`я, встановлення ІІІ групи інвалідності, перебування на обліку як безробітний не заслуговують на увагу, оскільки наявність ІІІ групи інвалідності не свідчить про неможливість працевлаштування, зазначення про потребу в лікуванні не підтверджено належними доказами.

Зазначені в апеляційній скарзі порушення норм процесуального права не є такими, з якими закон пов`язує обов`язкове скасування судового рішення.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 14 червня 2019 року.

Головуючий

Судді: