Єдиний унікальний номер 725/2577/17
Номер провадження 2/725/739/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

при секретарі Дженджері К.І.,

за участю

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя та її виділ в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2017 року звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя та виділ її в натурі.

В обґрунтування позову посилався на те, що 15.10.1999 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.12.2012 року між ними розірвано.

З метою захисту своїх конституційних і цивільних прав на майно яке було придбано у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти обох з подружжя 08.11.2012 року ним було подано позов про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ. 10.12.2012 року відповідачка також звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Дані позови були об`єднані в одне провадження за №2-2580/12..

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року його позовні вимоги до ОСОБА_4 задоволено частково, у його особисту власність в рахунок поділу виділено музичний синтезатор «Yamaha PSR SQ-16» вартістю 1159,50 грн., студійні колонки «Adam A7» вартістю 3969 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 46 дюймів вартістю 3000 грн., м`яку частину шкіряну «Ріна-201» вартістю 15372 грн., а всього на суму 23500,50 грн., в решті позовних вимог відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до нього про поділ спільного майна подружжя задоволено частково, у власність ОСОБА_5 на праві особистої власності виділено автомобіль марки «Mitsubishi Lancer Comfort», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, вартістю 84084 грн., у його власність виділено квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,90 кв.м., у тому числі житловою 36,30 кв.м., вартістю 498 382 грн.; музичний синтезатор «Corg Cronas 88» вартістю 31480 грн.; домашній кінотеатр «Samsung HT-TXQ120K» вартістю 2532 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 29 дюймів, вартістю 1500 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 29 дюймів вартістю 7000 грн., електричну духовку «Whirlpool» вартістю 4800 грн., мікрохвильову піч «Whirlpool» вартістю 4400 грн., пральну машину «Whirlpool» вартістю 3600 грн., стіл «Calligaris BON TON» вартістю 5000 грн., шість стільців «Calligaris Arena» вартістю 6000 грн., витяжку «Faber» вартістю 3000 грн., холодильник «Whirlpool» вартістю 5091 грн., газова поверхня «Whirlpool» вартістю 1234 грн., наушники «Senneiser ND-650» вартістю 2000 грн., дві виставкові шафи, відповідно вартістю 9000 грн. та 1000 грн., а всього майна на загальну суму 669 409,50 грн.. З нього на користь ОСОБА_5 стягнуто грошову компенсацію за різницю в частках вартості майна подружжя в розмірі 304 413 грн.. В решті позовних вимог відмовлено. Припинено право спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно, що придбане в шлюбі.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17.06.2014 року. змінено рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 p., зазначено у резолютивній частині рішення вартість виділеного йому майна: домашній кінотеатр «Samsung HT -TXQ120K» вартістю 2532,18 грн. - замість зазначеної 2532 грн., електрична духовка «Whirlpool» вартістю 1718,40 грн. - замість зазначеної 4800 грн., мікрохвильова піч «Whirlpool» вартістю 1819,80 грн. - замість зазначеної 4400 грн., пральна машина Whirlpool» вартістю 1516, 80 грн. - замість зазначеної 3600 грн., витяжка «Faber» вартістю 579,60 грн. - замість зазначеної 3000 грн., холодильник «Whirlpool» вартістю 5091,54 - замість зазначеної 5091 грн., газова поверхня «Whirlpool» вартістю 1234,10 грн. - замість зазначеної 1234 грн., виключено з переліку виділеного йому майна 2 виставкові шафи вартістю відповідно 9000 грн. та 1000 грн., визначено вартість виділеного йому майна на загальну суму 565 854,42 грн. замість зазначеної 669 409,50 грн.. Змінено розмір стягнутої з нього на користь ОСОБА_5 грошової компенсації частки в майні подружжя: стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 252 635, 46 грн. замість 304 413 грн.. В решті рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних, справ від 16.07.2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Постановою Верховного Суду України від 22.10.2014 року відмовлено у задоволенні його заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року.

У вказаній постанові Верховний Суд України погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірне нежитлове приміщення та земельна ділянка під ним придбана ОСОБА_5 для здійснення підприємницької діяльності та за кошти, отримані нею від підприємницької діяльності , на спірні об`єкти нерухомості не розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя.

Вважає, що такий висновок Верховного Суду України був зроблений попри наявні нотаріально посвідчені заяви надані ним при укладанні договорів купівлі-продажу, як нежитлового приміщення 11.06.2009 року так і земельної ділянки 14.03.2011 року у відповідності до ст. 60, 65 СК України, я яких зазначено, що він, як чоловік покупця надавав згоду на придбання цього майна, що і договори укладені в інтересах сім`ї..

Крім того зазначив, що у 2015 році Верховним Судом України були змінені правові позиції з даного питання та визначено, що майно фізичної особи підприємця, яке використовуються для її господарської діяльності вважається спільним майном, як і інше майно набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Враховуючи те, що спірне нежитлове приміщення, а саме будівля гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 , а також земельна ділянка площею 0,0736 га., кадастровий номер НОМЕР_2 за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в АДРЕСА_2 були придбані під час зареєстрованого шлюбу та за спільні кошти, з посиланням на норми матеріального та процесуального права, просив суд визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у нерухомому майні, а саме будівлі гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., яка складається з майстерні 16-1 площею 34,20 кв.м., комори 16-2 площею 9,10 кв.м., гаражу 16-3 площею 96,30 кв.м., коридору 16-4 площею 3,80 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 складають по 50% для кожного з подружжя. Визначити, що частки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у нерухомому майні, а саме земельній ділянці площею 0,0736 га. За цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в АДРЕСА_2 складають 50% для кожного із подружжя. Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 таке нерухоме майно: У будівлі гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_2 , приміщення 16-3 площею 71,70 кв.м., вартістю 60310 грн., що складає 50/100 ідеальних часток; земельну ділянку № 1 , площею 0,0279 га. За цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», кадастровий номер НОМЕР_2 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , вартістю 39876 грн., що складає 50/100 ідеальних часток. Виділити в натурі у власність ОСОБА_3 таке нерухоме майно: у будівлі гаражу, що по АДРЕСА_2 : майстерню 16-1, площею 34,20 кв.м., комору 16-2 площею 9,10 кв.м., коридор 16-4 площею 3,80 кв.м., частину приміщення гаражу 16-3-1 площею 24,60 кв.м., а всього загальною площею 71,70 кв.м., вартістю 60310 грн., що складає 50/100 ідеальних часток; земельну ділянку №2 площею 0,0279 га. За цільовим призначенням «для обслуговування будівлі» кадастровий номер НОМЕР_2 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , вартістю 39876 грн., що складає 50/100 ідеальних часток. Право спільної сумісної власності на дане майно припинити. Земельну ділянку №3 площею 0,0178 га. за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», кадастровий номер НОМЕР_2 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , вартістю 25440 грн., залишити у спільному користуванні сторін. Для реалізації поділу будівлі гаражу по АДРЕСА_2 , зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати ворота в приміщенні 16-3-1, закласти проріз цеглою на місцях демонтування воріт, поштукатурити та пофарбувати водними сумішами приміщення 16-3-1, а всього провести роботи загальною вартістю 2940 грн. ОСОБА_1 влаштувати цегляну перегородку товщиною 0,25 м., поштукатурити цегляну перегородку та пофарбувати приміщення 16-3 водними сумішами, а всього провести роботи загальною вартістю 595 грн.. Визначити вартість виділеного у власність ОСОБА_1 майна на загальну суму 50093 грн.. Визначити вартість виділеного у власність ОСОБА_3 майна на загальну суму 50093 грн..

05.09.2017 року відповідачкою було подано до суду заперечення на позовну заяву, відповідно до яких вважає, що об`єктом позову є та сама земельна ділянка та та сама будівля гаражу, а також сторони ті ж самі, а отже справи №725/2577/17 та справи №2-2580/12 є тотожними за своєю сутністю та конкретним змістом. Крім того вказувала, що позивачем пропущено строк позовної давності вважає, що трирічний строк сплинув 15.07.2016 року.

01.11.2018 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до змісту якої у позивача після надання експертом Висновку судової оціночно-будівельної земельної, оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи виникла необхідність в уточненні позовних вимог. Так відповідно до Висновку №18073 від 05.10.2018 року експерт прийшов до висновку про наявність технічної можливості виділу кожному із співвласників відокремленої частини приміщення гаражу по АДРЕСА_2 із самостійним виходом відповідно до часток співвласників по 1/2 частині з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Так експертом на вирішення суду надано 4 варіанти розподілу нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 та 8 варіантів поділу земельної ділянки. Зокрема позивачем обрано перший варіант розподілу будівлі гаражу та перший варіант розподілу земельної ділянки та відповідно просив суд визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., яка складається з майстерні 16-1 площею 34,20 кв.м., комори 16-2 площею 9,10 кв.м., гаражу 16-3 площею 96,30 кв.м., коридору 16-4 площею 3,80 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 , є рівними та складають по 1/2 ідеальній частці для кожного із подружжя. Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 припинити. Визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0736 га., кадастровий номер НОМЕР_2 за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в АДРЕСА_2 є рівними та складають по 1/2 ідеальній частці для кожного із подружжя. Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0736 га, кадастровий номер НОМЕР_2 за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в АДРЕСА_2 , припинити. Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 , 1/2 ідеальну частку у нерухомому майні - будівлі гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_2 , а саме приміщення гаражу позицією 16-3" площею 67,80 кв.м., вартістю 351896 грн., що складає 47/100 ідеальних часток у праві спільної власності вказаного майна. Для реалізації варіанту розподілу будівлі гаражу по АДРЕСА_2 , зобов`язати ОСОБА_1 влаштувати перегородку в приміщенні 16-3, розділивши нею дане приміщення на дві частини: 16-3/ площею 28,50 кв.м. та 16-3// площею 67,80 кв.м., розділити енергоносії та їх облік. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці вартості часток у спільному майні подружжя на будівлю гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_2 , в розмірі 20242 грн.. Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 - припинити. Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 , 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0736 га., кадастровий номер НОМЕР_2 , за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться у АДРЕСА_2 , а саме - частину земельної ділянки площею 0,0368 га., заштриховану у плані синім кольором у формі неправильного багатокутника з вершинами в точках 11-12-13-14-15-16-17-6-7-8-9-10-11, з розмірами в плані (за годинниковою стрілкою) починаючи з т. 11: 30,33; 3,76; 3,11; 9,05; 2,00; 6,28; 0,64; 5,20; 1,50; 5,18; 5,44; 14,45. Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0,0736 га., кадастровий номер НОМЕР_2 , за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться у АДРЕСА_2 по АДРЕСА_2 , припинити.

В судових засіданнях позивач та його представники позов підтримали з підстав викладених у позові. Просили його задовольнити.

Відповідачка та її представник у судових засіданнях заперечували проти задоволення позову. У судовому засіданні 11.06.2019 року ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі оскільки позивачем пропущено строки звернення до суду із даним позовом. Експертиза була призначена з порушенням її прав. Крім того єдиним власником спірного майна є вона та воно було придбано самостійно відповідачкою для зайняття підприємницькою діяльністю.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 12.03.2019 року, надав суду покази згідно яких пояснив, що познайомився із сторонами приблизно у 2010 році, коли ТзОВ «Захід» ЛТД шукало кому здати в оренду приміщення по АДРЕСА_6 , тоді знайшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Договір Оренди був укладений з ОСОБА_10 . Перебуваючи постійно у даному приміщенні, оскільки там знаходився його кабінет, він бачив як позивач керував робочими, розмовляв з клієнтами та підписував накладні. Також він особисто у них купував меблі.

Свідок ОСОБА_11 у тому ж судовому засіданні, пояснив суду, що знайомий із сторонами, оскільки з 1977 року працює в майстерні по ремонту годинників яка знаходиться у АДРЕСА_7 Десь з середини 2005 року у цьому ж будинку було здано приміщення під магазин меблів куди прийшли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Кожного дня він їх бачив, та розмовляв з ними. Коли проходив через зал, бачив що клієнтів обслуговували як ОСОБА_13 так і ОСОБА_12 . Крім того бачив як ОСОБА_13 пересовував та розвантажував меблі.

Свідок ОСОБА_15 , який є дядьком відповідачки надав суду пояснення, що коли в кінці 2007 року він з дружиною вирішили придбати диван, прийшовши до магазину на проспекті зупинка «Мікрорайон» там був ОСОБА_13 , який показав дивани, журнали пояснював про супутні матеріали. Також був свідком того як ОСОБА_13 керував робочими при розвантажуванні меблів.

Свідок ОСОБА_16 у засіданні 12.03.2019 року пояснив, що є хрещеним дочки сторін - ОСОБА_17 . Зазначив, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 займалися продажем меблів. ОСОБА_13 був присутнім при розвантажуванні меблів, постійно був задіяний у роботі, розмовляв із поставщиками. Коли купляв меблі його обслуговував ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні 26.03.2019 року надав пояснення відповідно до яких сторони йому відомі, купляв у магазині на АДРЕСА_7. Обслуговувала його відповідачка та спілкувався тільки з нею, оскільки окрім ОСОБА_19 у магазині не було нікого. Меблі забирав самостійно.

Свідок ОСОБА_20 вказав, що пам`ятає лише відповідачку, купляв у неї меблі та кухню десь у 2006 - 2007 роках. При продажі обслуговувала його ОСОБА_12 та не пам`ятає чи був ще хтось у магазині. Товар забирав самостійно на таксі. Магазин відвідував 2 чи 3 рази.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що знайома з ОСОБА_10 по роботі, яка приходила оформляти кредит. ОСОБА_10 розширювала магазин та у ньому був пункт видачі споживчих кредитів. З клієнтами окрім ОСОБА_19 ніхто не працював, ОСОБА_12 приводила клієнта до неї, а вона вже розповідала їм умови кредиту. ОСОБА_9 знає як колишнього чоловіка ОСОБА_19 . Прийомом товару займалась ОСОБА_12 та їй не відомо хто завантажував меблі клієнтам. В той час коли ОСОБА_12 народила вона перебувала за кордоном, про те кілька разів заходила до магазину коли приїздила у 2006-2007 роках бачила ОСОБА_8 з дитиною у магазині.

Свідок ОСОБА_22 надав пояснення, що він є приватним підприємцем, займається виготовленням меблів, які виставляв у магазині у ОСОБА_19 для продажу. Надав також послуги по збиранню, завантажуванні та розвантажуванні меблів. Також купляв у ОСОБА_19 матрац додому. З ОСОБА_10 у них були заключені договори про поставку та співпрацю. Магазин він відвідував 2-3 рази на тиждень, магазином займалась ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 він не бачив ні разу. Знає, що ОСОБА_13 був націлений на створення студії. Крім того вказав, що є рідним братом відповідачки та вважає, що всі свідки позивача брешуть.

Свідок ОСОБА_23 який є чоловіком відповідачки надав суду покази, що між ним та ОСОБА_10 у 2010 році був укладений договір про співпрацю, відповідно до якого він здійснював монтаж меблів. ОСОБА_12 надавала йому номери телефонів клієнтів чи навпаки. Раз на тиждень він заходив до магазину та бачив як ОСОБА_12 приходила до клієнтів та здійснювала продаж меблів. Окрім ОСОБА_19 він нікого не бачив у магазині з товаром приїздили і вантажники які його розвантажували. На той час коли він співпрацював із ОСОБА_10 він не бачив позивача в магазині. З 2005 по 2010 роки йому не відомо чи працював позивач з ОСОБА_10 .

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 15.10.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_24 зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1460 (т.1 а.с.145).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_25 (т.1 а.с.146).

11.06.2009 року між ОСОБА_26 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу виділеного нерухомого майна, а саме будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., яка складається з майстерні 16-1 площею 34,20 кв.м., комори 16-2 площею 9,10 кв.м., гаражу 16-3 площею 96,30 кв.м., коридору 16-4 площею 3,80 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 та зареєстровано право власності на дане майно за ОСОБА_5 (т.1 а.с. 133-135).

14.03.2011 року між Чернівецькою міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0736 га., кадастровий номер НОМЕР_2 за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в АДРЕСА_2 та видано ОСОБА_5 Державний Акт на право власності на земельну ділянку (т.1 а.с. 137-140).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.12.2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та зареєстрований 15.10.1999 року, шлюб з ОСОБА_1 розірвано (т.1 а.с.148).

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23.01.2013 року рішення залишено без змін (т. 1 а.с.149-150).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задоволено частково, Виділено на праві особистої власності ОСОБА_1 в рахунок поділу: музичний синтезатор «Yamaha PSR SQ-16» вартістю 1159,50 грн., студійні колонки «Adam A7» вартістю 3969 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 46 дюймів вартістю 3000 грн., м`яку частину шкіряну «Ріна-201» вартістю 15372 грн., а всього на суму 23500,50 грн., в решті позовних вимог відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково, у власність ОСОБА_5 на праві особистої власності виділено автомобіль марки «Mitsubishi Lancer Comfort», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, вартістю 84084 грн., у власність ОСОБА_1 виділено квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,90 кв.м., у тому числі житловою 36,30 кв.м., вартістю 498 382 грн.; музичний синтезатор «Corg Cronas 88» вартістю 31480 грн.; домашній кінотеатр «Samsung HT-TXQ120K» вартістю 2532 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 29 дюймів, вартістю 1500 грн., телевізор «Samsung LE 46F86BD» 29 дюймів вартістю 7000 грн., електричну духовку «Whirlpool» вартістю 4800 грн., мікрохвильову піч «Whirlpool» вартістю 4400 грн., пральну машину «Whirlpool» вартістю 3600 грн., стіл «Calligaris BON TON» вартістю 5000 грн., шість стільців «Calligaris Arena» вартістю 6000 грн., витяжку «Faber» вартістю 3000 грн., холодильник «Whirlpool» вартістю 5091 грн., газова поверхня «Whirlpool» вартістю 1234 грн., наушники «Senneiser ND-650» вартістю 2000 грн., дві виставкові шафи, відповідно вартістю 9000 грн. та 1000 грн., а всього майна на загальну суму 669 409,50 грн.. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто грошову компенсацію за різницю в частках вартості майна подружжя в розмірі 304 413 грн.. В решті позовних вимог відмовлено. Припинено право спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно, що придбане в шлюбі (т.1 а.с. 93-100).

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17.06.2014 року. змінено рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 p., зазначено у резолютивній частині рішення вартість виділеного ОСОБА_1 майна: домашній кінотеатр «Samsung HT -TXQ120K» вартістю 2532,18 грн. - замість зазначеної 2532 грн., електрична духовка «Whirlpool» вартістю 1718,40 грн. - замість зазначеної 4800 грн., мікрохвильова піч «Whirlpool» вартістю 1819,80 грн. - замість зазначеної 4400 грн., пральна машина Whirlpool» вартістю 1516, 80 грн. - замість зазначеної 3600 грн., витяжка «Faber» вартістю 579,60 грн. - замість зазначеної 3000 грн., холодильник «Whirlpool» вартістю 5091,54 - замість зазначеної 5091 грн., газова поверхня «Whirlpool» вартістю 1234,10 грн. - замість зазначеної 1234 грн., виключено з переліку виділеного йому майна 2 виставкові шафи вартістю відповідно 9000 грн. та 1000 грн., визначено вартість виділеного ОСОБА_1 майна на загальну суму 565 854,42 грн. замість зазначеної 669 409,50 грн.. Змінено розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошової компенсації частки в майні подружжя: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 252 635, 46 грн. замість 304 413 грн.. В решті рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року залишено без змін (т.1 а.с. 106-110).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних, справ від 16.07.2014 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження (т.1 а.с. 111-113).

Постановою Верховного Суду України від 22.10.2014 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року (т.1 а.с. 184-185).

Щодо доводів відповідачки, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.03.2014 року у справі №2-2580/12, яке було залишено в силі рішенням апеляційного суду Чернівецької області та не скасовано вищими інстанціями, вже було вирішено спір щодо поділу спірного приміщення гаражу та земельної ділянки по АДРЕСА_2 , суд їх не приймає до уваги як підстави відмови у позові та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, досліджені копії зазначених судових рішень, дають суду можливість прийти до висновку, що при розгляді цивільної справи №2-2580/12 була надана правова оцінка певним фактам у справі, а саме, при здійсненні тлумачення приписів ст. ст. 57, 60, 61 СК України, дійшли висновку про те, що спірне нежитлове приміщення та земельна ділянка під ним, розташовані по АДРЕСА_2 , придбана ОСОБА_5 для здійснення підприємницької діяльності та за кошти, отримані нею від підприємницької діяльності. Отже, на спірні об`єкти нерухомості не розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя. Разом з тим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці не було прийнято рішення про визнання даного майна особистою приватною власністю ОСОБА_27 .. Крім того слід зауважити, що поділ та виділ нерухомого майна є абсолютно різними правовими категоріями і регулюються різними нормами матеріального права.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідачки, що зазначеним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №2-2580/12 припинено право спільної сумісної власності подружжя, оскільки даним рішенням в силу вимог ч.3ст.372 ЦК України було припинено справо спільної сумісної власності на те майно яке було поділене між ними та до складу якого спірне у даній справі нерухоме майно не ввійшло.

Відносно аргументів щодо пропуску позивачем строку позовної давності вони також не можуть бути прийняті судом, оскільки відповідно до ч.2 ч.3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Так рішення апеляційного суду Чернівецької області у справі №2-2580/12 яке є остаточним було прийняте 17.06.2014 року та з цього часу розпочався три річний строк позовної давності який закінчувався 17.06.2017 року. З даною позовною заявою до суду ОСОБА_1 звернувся 15.06.2017 року тобто у межах трирічного строку.

Не заслуговують на увагу і посилання відповідачки на порушення її прав при призначені експертизи, оскільки судом було вжито всіх заходів, щодо її повідомлення та виклику в судове засідання у якому вирішувалось питання призначення експертизи. Також ухвала про призначення експертизи не була оскаржена відповідачкою та як пояснив судовий експерт ОСОБА_28 у судовому засіданні 12.03.2019 року відповідачка перешкоджала йому у доступі до об`єктів експертизи.

А тому в силу ст. 109 ЦПК України судом визнається факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, а саме наявність можливості розподілу нежитлових приміщень та земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою регулюються Главою 5 ЦК України.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Внаслідок чого можна дійти до висновку, що майно фізичної особи-підприємця яке використовується у її господарській діяльності є спільним сумісним майном подружжя, як і інше майно набуте в період шлюбу за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Таким чином і доходи від підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в силу вимог ч.2 ст.61 СК України є спільною сумісною власністю.

Також слід звернути увагу і на Рішення Конституційного Суду України від 19.09.2012 року №17-рп/2012, яке офіційно розтлумачило ч.1 ст.61 СК України, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Виходячи з наведеного фізична особа-підприємець повинна довести, що джерело коштів отриманих для здійснення підприємницької діяльності підтверджує належність цих коштів до особистої приватної власності одного з подружжя.

Обсяг майна, що є особистою приватною власністю подружжя визначений ст. 57 СК України. Зокрема до нього належить майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Так відповідно до договору купівлі - продажу від 11.06.2009 року укладеного між ОСОБА_26 та ОСОБА_5 , виділеного нерухомого майна, а саме будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., яка складається з майстерні 16-1 площею 34,20 кв.м., комори 16-2 площею 9,10 кв.м., гаражу 16-3 площею 96,30 кв.м., коридору 16-4 площею 3,80 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 , а саме абз. 3 п.7 ОСОБА_1 надав згоду ОСОБА_5 на укладення договору купівлі-продажу виділеного нерухомого майна, яке було предметом цього договору, за грошові кошти набуті ними в зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с. 133).

Крім того за згодою ОСОБА_1 14.03.2011 року між Чернівецькою міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0736 га., кадастровий номер НОМЕР_2 за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в АДРЕСА_2, /п.10.1 Договору/ та відповідно до Довідки виданої приватним нотаріусом Довганюк А.К. №4/01-16 від 19.02.2013 року ОСОБА_1 було повідомлено, що правовим наслідком вчиненої ним нотаріальної дії є надання згоди на набуття права спільної сумісної власності подружжя на майно, що набувається подружжям за час шлюбу (т.1 а.с. 137-138, 61).

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачка підписуючи зазначені вище договори та не оспорюючи їх усвідомлювала та погоджувалась з тим, що майно набуте нею за Договорами за кошти набуті подружжям під час шлюбу та в інтересах їх сім`ї.

Крім того попри заперечення відповідачки, показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_29 підтверджено, що ОСОБА_1 приймав участь здійсненні дружиною підприємницької діяльності пов`язаної з реалізацією меблевої продукції, зокрема здійснював закупівлю товару, організовував його розвантаження та безпосередньо реалізовував меблеву продукції. Підстав ставити під сумнів дані покази у суду не має.

Разом з тим суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_22 (рідного брата відповідачки), ОСОБА_23 (чоловік відповідачки), оскільки вони є близькими родичами та мають безпосередню зацікавленість у результаті розгляду справи на користь ОСОБА_3 ..

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_21 оскільки як видно з її показів наданих під час судового засідання із відповідачкою вона перебуває у дружніх відносинах, оскільки навіть після звільнення не раз навідувалась до неї у магазин у гості. А тому її покази суд вважає сумнівними.

Покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_20 жодним чином не спростовують доводів позивача та показів інших свідків.

З наведеного суд приходить до висновку, що хоча спірне майно і було придбане для здійснення підприємницької діяльності, однак відповідачкою не доведено, що кошти за які дане майно було придбане належали ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, як і не спростовано доводи позивача про те, що ОСОБА_1 приймав активну участь у здійсненні нею підприємницької діяльності.

Виходячи з цього відповідно до ч.3, ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.3 ст.364 ЦК України).

Так відповідно до Висновку експерта №18073 судової оціночно-земельної, оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 05.10.2018 року експерт прийшов до висновку про наявність технічної можливості виділу кожному із співвласників відокремленої частини приміщення гаражу по АДРЕСА_2 із самостійним виходом відповідно до часток співвласників - по 1/2 частині з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Так, експертом на вирішення суду надано 4 варіанти розподілу нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , та 8 варіантів розподілу земельної ділянки за цією ж адресою.

ОСОБА_1 обрав із запропонованих експертом варіантів розподілу нежитлового приміщення, а саме, Варіант розподілу 1 згідно якого співвласнику І пропонується виділити приміщення 16-1 - майстерня площею 34,20 кв.м., 16-2 - кладова площею 9,10 кв.м., 16-3/ - частина гаражу площею 28,50 кв.м., 16-4 - коридор площею 3,8 кв.м. загальною вартістю 392380 грн., що становить 53/100 та на 3,90 кв.м. більше ідеальної частки. Співвласнику ІІ пропонується виділити приміщення 16-3// - частина гаражу площею 67,80 кв.м., вартістю 351896 грн..

Із запропонованих варіантів розподілу земельної ділянки, позивач обрав Варіант розподілу 1 згідно якого 1 власнику пропонується виділити частину земельної ділянки площею 0,0368 га., заштриховану в плані зеленим кольором. Запропонована ділянка має форму неправильного багатокутника з вершинами в точках 1-2-3-4-5-17-16-15-14-13-12-11-1, з розмірами в плані (за годинниковою стрілкою) починаючи з т.1: 41,54; 25,87; 3,60; 1,79; 14,05; 6,28; 2,00; 9,05; 3,11; 3,76; 30,33; 2,61. Другому співвласнику - виділити частину земельної ділянки площею 0,0368 га., заштриховану в плані синім кольором. Запропонована ділянка має форму неправильного багатокутника з вершинами в точках 11-12-13-14-15-16-17-6-7-8-9-10-11, з розмірами в плані (за годинниковою стрілкою) починаючи з т.11: 30,33; 3,76; 3,11; 9,05; 2,00; 6,28; 0,64: 5,20; 1,50; 5,18; 5,44; 14,45.

Дані варіанти розподілу передбачають технічну можливість виділу кожному із співвласників відокремленої частини приміщення гаражу по АДРЕСА_2 із самостійним виходом відповідно до часток співвласників з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва.

Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, покази свідків, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному встановлені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що позивачем обрано варіанти поділу які є технічно можливими та відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а відповідачкою у свою чергу не запропоновано іншого варіанту поділу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя та її виділ в натурі підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 57,60,61,62, СК України, ст.. 52, 364, 368, 372 ст.ст.4-6, 76-81, 95, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_10 ) про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя та її виділ в натурі - задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., яка складається з майстерні 16-1 площею 34,20 кв.м., комори 16-2 площею 9,10 кв.м., гаражу 16-3 площею 96,30 кв.м., коридору 16-4 площею 3,80 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 , є рівними та складають по 1/2 ідеальній частці для кожного із подружжя.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 припинити.

Визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0736 га., кадастровий номер НОМЕР_2 за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в АДРЕСА_2 є рівними та складають по 1/2 ідеальній частці для кожного із подружжя.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0736 га, кадастровий номер НОМЕР_2 за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться в АДРЕСА_2 , припинити.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 , 1/2 ідеальну частку у нерухомому майні - будівлі гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_2 , а саме приміщення гаражу позицією 16-3" площею 67,80 кв.м., вартістю 351896 грн., що складає 47/100 ідеальних часток у праві спільної власності вказаного майна.

Зобов`язати ОСОБА_1 влаштувати перегородку в приміщенні 16-3, розділивши нею дане приміщення на дві частини: 16-3/ площею 28,50 кв.м. та 16-3// площею 67,80 кв.м., розділити енергоносії та їх облік.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці вартості часток у спільному майні подружжя на будівлю гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_2 , в розмірі 20242 грн..

Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на будівлю гаражу літ. «С», загальною площею 143,40 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 - припинити.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 , 1/2 ідеальну частку земельної ділянки, загальною площею 0,0736 га., кадастровий номер НОМЕР_2 , за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться у АДРЕСА_2 , а саме - частину земельної ділянки площею 0,0368 га., заштриховану у плані синім кольором у формі неправильного багатокутника з вершинами в точках 11-12-13-14-15-16-17-6-7-8-9-10-11, з розмірами в плані (за годинниковою стрілкою) починаючи з т. 11: 30,33; 3,76; 3,11; 9,05; 2,00; 6,28; 0,64; 5,20; 1,50; 5,18; 5,44; 14,45.

Право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0,0736 га., кадастровий номер НОМЕР_2 , за цільовим призначенням «для обслуговування будівлі», що знаходиться у АДРЕСА_2 , припинити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун