Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - Джас І.В.

відповідача 1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і, з урахуванням розміру збільшених позовних вимог, просить стягнути з відповідачів 3 112, 20 гр. заборгованості за спожиті комунальні послуги, 1 017, 57 гр. індексу інфляції та 265, 98 гр. річних.

Посилається в позові на те, що 04 листопада 1962 року був створений Житлово-будівельний кооператив «Темп-2», назва якого 06 грудня 2004 року відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №186 від 30 квітня 1985 року була змінена на Обслуговуючий житлово-будівельний кооператив «Темп-2».

13 лютого 2015 року загальними зборами членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Темп-2» було прийнято рішення про його ліквідацію з правом передачі всіх активів, прав та обов`язків до іншої неприбуткової організації відповідного виду - Обслуговуючого кооперативу «Темп-2».

Передача прав та обов`язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2» відбулася 01 червня 2015 року.

На цей момент відповідачі мали заборгованість за надані житлово-комунальні послуги перед ОЖБК «Темп-2» в розмірі 163, 66 гр. , які були передані ОК «Темп-2».

З 08 квітня 1999 року відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

З 30 липня 2012 року вона є власником зазначеної квартири, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 24 травня 2012 року, виданим Київською державною нотаріальною конторою № 9 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 139962496 від 02 жовтня 2018 року.

Відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована в зазначеній квартирі з 22 червня 2004 року.

Відповідачі зареєстровані в зазначеній квартирі, проживають в ній, користуються комунальними послугами, однак з жовтня 2015 року плату за надані послуги вносять нерегулярно.

Відповідно до даних КП «Головний інформаційно - обчислювальний центр» станом на 04 квітня 2017 року заборгованість відповідачів за надані житлово-комунальні послуги становить 3 112, 00 гр.

Відповідно до акту приймання-передачі майна від 31 березня 2017 року, за яким житловий будинок АДРЕСА_2 був переданий з управління ОК «Темп-2» в управління ОСББ «АВІА», заборгованість відповідачів залишається на балансі ОК «Темп-2», право на стягнення з боржників в судовому та позасудовому порядку залишається в ОК «Темп-2».

Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стягнути суму заборгованості, а атож інфляційні втрати та річні в зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань у порядку ст.625 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилалася на те, що позивач не є ані власником , ані балансоутримувачем, ані управителем будинку АДРЕСА_1 та не є виробником житлово - комунальних послуг в розумінні вимог Законів України «Про житлово - комунальні послуги» та «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Зазначила також, що в липні 2017 року будинок АДРЕСА_2 був переданий на баланс ОСББ «АВІА», а тому позивач не має права звернення до суду з відповідним позовом.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставила.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачки ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 24 травня 2012 року, є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Акту приймання-передачі карток паспортного обліку (Ф.16) та доданого до нього реєстру громадян в паперовій формі, які на момент передачі зареєстровані або зняті з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі та користуються комунальними послугами.

/ а.с. 10 - 12, 15 /

Житловий будинок АДРЕСА_2 до 2014 року заходився на балансі, в управлінні та обслуговуванні ОЖБК «Темп-2», який надавав житлово-комунальні послуги згідно із Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про кооперацію» всім мешканцям будинку.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу № 1 від 13 лютого 2015 року ОЖБК «Темп-2» був ліквідований з передачею всіх активів юридичної особи іншій неприбутковій організації - ОК «Темп-2».

Передавальним актом від 01 червня 2015 року, затвердженим рішенням загальних зборів членів ОК «Темп-2» від 01 червня 2015 року, основні активи були передані від ОЖБК »Темп-2» до ОК »Темп-2».

/ а.с.16 - 60, 62, 64 - 66, 73 /

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов`язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку АДРЕСА_2 перейшли від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" /в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин/ житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Таким чином, відповідачі були та є споживачами житлово-комунальних послуг.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг № 3690 від 24 березня 2015 року, укладеного між КП »Головний інформаційно-обчислювальний центр» та ОК`Темп-2», нарахування та розщеплення коштів за спожиті комунальні послуги здійснює КП «ГІОЦ».

Оплата за надані комунальні послуги здійснюється на поточні рахунки КП «ГІОЦ», яка після її розщеплення спрямовується даною організацією на рахунки комунальних підприємств та організацій (щодо постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення), балансоутримувача та/або управителя.

Виготовлення рахунків за житлово-комунальні послуги (формування та друк) в місті Києві здійснюється Комунальним підприємством «Головний інформаційний обчислювальний центр» на підставі даних, які подає ОК «Темп-2». Рахунки даються споживачам послуг шляхом розміщення їх у поштових скриньках мешканців будинку.

Будь-якого іншого способу вручення рахунків (особистого вручення, направлення кореспонденцією) законодавством не визначено.

Відповідачка в судовому засіданні не спростовувала факт отримання таких рахунків на оплату, однак заперечувала право позивача збирати кошти за надані послуги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15.

З розрахунку позивача вбачається, що заборгованість відповідачів за надані житлово-комунальні послуги з жовтня 2015 року станом на квітень 2017 року становить 3 112, 20 гр.

/ а.с. 94 - 97 /

Факт надання позивачем комунальних послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: довідкою № 12 від 21 березня 2016 року про наявність договорів, анкетних даних споживача теплової енергії від 30 квітня 2015 року та від 31 грудня 2015 року, актом приймання-передачі дебіторської заборгованості від 01 червня 2015 року, актом приймання-передачі кредиторської заборгованості від 01 червня 2015 року, списком мешканців/власників та орендарів станом на 01 червня 2015 року, актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 29 лютого 2016 року, актом прийому-передачі будинку від 01 червня 2015 року, списком мешканців/власників, що мають пільги та субсидії, станом на 01 червня 2015 року, списком боржників по ОК «Темп-2» станом на лютий, квітень-травень 2017 року, договором № 3690 від 24 березня 2015 року про надання послуг, укладеного з КП «ГІОЦ», договором поруки від 02 червня 2015 року, укладеного з ПАТ "Київенерго", договором поруки від 29 травня 2015 року, укладеного з ПАТ "Київенерго", ухвалою Господарського суду міста Києві від 06 квітня 2016 року в справі № 5011-48/17369-2012, листом КП ГІОЦ № 02-4258 від 25 жовтня 2017 року та № 02-3914 від 05 жовтня 2018 року, листом ПАТ «Київводоканал» № 5395/18/36/02-17 від 14 листопада 2017 року, листом ПАТ «Київенерго» № 050КСК/15/11/20775 від 06 грудня 2017 року, довідкою про нарахування та сплату по особовому рахунку № 23 за період з 01 квітня 2014 року по 31 грудня 2016 року.

/ а. с. 61, 63, 67 - 68, 70 - 72, 74 -75, 79 - 84, 89 - 97, 118, 128 /

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала отримання рахунків, виготовлених КП «ГІОЦ», на оплату комунальних послуг, наданих ОК «Темп-2» з жовтня 2015 року по квітень 2017 року.

Не заперечувала, що на рахунки позивача плата за надані послуги нею не вносилася, оскільки вважає, що будинок був переданий в управління ОСББ`АВІА» і саме на рахунки даної юридичної особи вона має сплачувати кошти за надані послуги.

Виходячи з вкладеного вище, наявності заборгованості відповідачів перед позивачем на момент передачі будинку на баланс ОСББ`АВІА», враховуючи акт приймання -передачі майна між даними юридичними особами, за змістом якого борги мешканців за спожиті житлово-комунальні послуги залишаються на балансі ОК`Темп-2» , суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Щодо заперечень відповідачки про відсутність у позивача права вимагати сплати нею заборгованості, суд виходить з наступного.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що відповідно до акту приймання-передачі майна від 31 березня 2017 року будинок був переданий в управління ОСББ «АВІА»

При цьому заборгованість мешканців будинку за надані послуги, в тому числі заборгованість відповідачів, залишилася на балансі ОК «Темп-2».

Борги мешканців будинку новому управителю не передавалися.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків.

За змістом ч.1 ст.77, ч.1 ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В ч.1 ст.80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачка, заперечуючи право позивача вимагати стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, будь-яких доказів надання їм комунальних послуг у вказаний період часу іншими суб`єктами господарювання, на балансі та управлінні яких знаходився житловий будинок АДРЕСА_2 , не надала.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Надані представником позивача докази права позивача на стягнення заборгованості відповідають вимогам ст. ст. 76 - 79 ЦПК України щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, і які дають суду підстави для висновків, викладених вище, щодо обов`язку відповідачів перед позивачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З приведеного позивачем розрахунку, наданого до суду та перевіреного судом, вбачається, що розмір інфляційних втрат складає 1 017, 57 гр. та 265, 98 гр. річних.

Приведений позивачем розрахунок відповідачка в судовому засіданні не оспорювала, заперечуючи проти позову, свого розрахунку не надала.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки ОСОБА_2 у судовому засіданні, виходячи з наступного.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Доказів, які б відповідали вимогам ст. ст. 76-79 ЦПК України, в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача та його права вимагати сплати заборгованості за надані послуги, відповідачі суду не надали.

Будь-яких клопотань перед судом у порядку ст. ст. 84 та 116 ЦПК України з метою витребування чи забезпечення доказів в обґрунтування заперечень проти позову відповідачка перед судом не заявляла.

За таких обставин твердження відповідачки в цій частині не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наданих представником позивача документів, на підставі яких позивачу надавалася правнича допомога, вбачається, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4 185, 00 гр.

Виходячи з предмету спору, обсягу виконаної роботи представником позивача з метою підготовки справи до судового розгляду, часу, необхідного для підготовки такого обсягу документів, суд вважає дану суму співмірною з обсягом наданої послуги та приходить до висновку про її стягнення з відповідачів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, клопотання про зменшення розміру цих витрат не заявляла.

Виходячи з цього, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1 762, 00 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду, а також 4 185, 00 гр. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст.15, 16, 525, 526, 625-629 ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , ІН невідомий/, ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , ІН невідомий /на користь Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" / 03186 м.Київ вул. Авіаконструктора Антонова, 43, / 3 112, 20 гр. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1 017, 57 гр. інфляційних втрат та 265, 98 гр. річних.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , ІН невідомий/, ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , ІН невідомий / на користь Обслуговуючого кооперативу "Темп-2" / 03186 м. Київ вул. Авіаконструктора Антонова, 43, / 1 762, 00 гр. судового збору та 4 185, 00 гр. витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 червня 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва