Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1535/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_4 . ОСОБА_5 померла не залишила. Чоловік спадкодавця, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . До складу спадкового майна входить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Родичами померлого спадкодавця є позивач (внук), відповідач ОСОБА_2 (дочка) та відповідач ОСОБА_7 (внук).

На час смерті спадкодавців правовідносини спадкування було врегульовано положеннями Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 р.) фактичний вступ в володіння або управління спадковим майном визнається прийняттям спадщини. Згідно положень ч.2 ст.548 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, з 26.09.1970 р. (момент смерті власника ОСОБА_4 ) право власності на спадковий житловий будинок перейшло до діда позивача (чоловіка спадкодавця) ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак документального оформлення набутих майнових прав на нерухоме майно не здійснив.

Позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно.

Сторони по справі в судове засідання не з"явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі подали заяви про визнання позову, розгляд справи просять провести у їх відсутності.

Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_4 (а.с.10). Чоловік спадкодавця, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 10.05.1972 р. серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження від 04.11.1950 р. серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про одруження від 26.05.1970 р. серії НОМЕР_3 матері позивача (а.с.5-9).

До складу спадкового майна входить житловий будинок 1913 року побудови за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-20).

На час смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_6 правовідносини спадкування було врегульовано положеннями Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 р.) фактичний вступ в володіння або управління спадковим майном визнається прийняттям спадщини. Згідно положень ч.2 ст.548 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, з 26.09.1970 р. (момент смерті власника ОСОБА_4 ) право власності на спадковий житловий будинок перейшло до діда позивача (чоловіка спадкодавця) ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак документального оформлення набутих майнових прав на нерухоме майно не здійснив, після смерті якого, позивач як є єдиним спадкоємцем, яким прийнято спадщину.

Позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, що стверджується листом державного нотаріуса Боричок К.В. від 02.04.2019 р. №143/01-16 (а.с.12).

За обставинами позову, які визнаються відповідачами та стверджується матеріалами справи, позивач, одноосібно подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (а.с.12).

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 549 ЦК України (1963р) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, який визначається відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу, а спадкоємцями за законом першої черги є в рівних долях діти, дружина та батьки померлого (ст.529 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК).

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 22,8 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк