Номер провадження: 22-ц/813/1583/19
Номер справи місцевого суду: 505/690/18
Головуючий у першій інстанції Івінський О.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 505/690/18

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Виконавчий комітет Подільської міської ради Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області про визнання права власності на самочинно збудований гараж, заапеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Івінського О.О. о 11 годині 49 хвилині 16 липня 2018 року,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на гараж під літ «А», площею - 31,0 кв. м., з оглядовою ямою, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що у 1986 році по проспекту Шевченка він побудував капітальний гараж з оглядовою ямою, загальною площею - 31 кв. м., з дотриманням будівельних та санітарних вимог. Однак, при зверненні до Подільської міської ради з заявою про надання йому в користування земельної ділянки під вже збудований гараж, для його належного оформлення, отримав відмову та йому було рекомендовано звернутись до суду для вирішення вказаного питання (а. с. 2 - 3).

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2018 року вищезазначений позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на гараж, з оглядовою ямою, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 31,0 кв. м..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно копії технічного паспорту на гараж, виготовлений 15.12.2017 року СПД ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 , в натурі є: гараж зазначений у плані під літ. «А» з оглядовою ямою літ. «а», загальною площею - 31,0 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, 1986 року забудови. Вартість гаражу складає - 70 121,00 грн.. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (а. с. 21 - 21 зворотна сторона).

В судове засідання в суді першої інстанції представник відповідача - начальник управління забезпечення діяльності виконавчого комітету та міської ради Чуприна О.В. не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову та просила справу слухати у її відсутність.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області просить вищевказане рішення суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосування норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що визнання права власності на вищевказаний гараж за позивачем порушує інтереси держави так як земельна ділянка, на якій він розташований належить територіальній громаді. Отже, порушено встановлений законодавством порядок набуття права власності на майно та землю. Виконавчий комітет Подільської міської ради, є неналежним відповідачем. Належним відповідачем по справі повинна бути - Подільська міська рада, яка в силу закону є законним розпорядником комунального майна та усіх земель в межах міста.

У судовому засіданні представник прокуратури Одеської області - Афанасьєва І.Г. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість інших учасників справи про її розгляд, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам законодавства не відповідає.

Суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів дійшов правильних вищевказаних висновків про існування між сторонами правовідносин щодо визнання права власності на самочинне будівництво. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вищевказаних висновків про можливість задоволення позову, суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального (ст. 376 ЦК України, ст. ст. 10, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») та процесуального (ст. ст. 13, 42, 48, 175 263, 264 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо визнання за рішенням суду права власності на самочинне збудоване нерухоме майно.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, ка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Спірний гараж знаходиться на земельній ділянці в межах населеного пункту, а тому виключно Подільська міська рада здійснює повноваження щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин в межах населеного пункту (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

За правилами, передбаченими ст. ст. 13, 42, 48, 51, 175 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідач - це фізична або юридична особа, яка на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Позивач по даній справі, скориставшись наданими йому правами, пред`явив позов до виконавчого комітету Подільської міської ради.

Разом з тим, достовірно встановлено, що відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Виключно Подільська міська рада здійснює повноваження щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин в межах населеного пункту.

У справі, рішення якої оскаржуються, виконавчий комітет Подільської міської ради, не є належним відповідачем, оскільки не є особою до повноважень якої віднесено вирішення питання про надання земельної ділянки під вже самочинно збудований гараж. Належним відповідачем у справі є Подільська міська рада, оскільки вона здійснює повноваження щодо об`єктів комунальної власності землі в межах населеного пункту.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказане, ухвалив рішення, не залучивши до участі у справі належного відповідача.

З врахуванням вищезазначеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити саме з вищевказаних підстав.

Вищезазначене не позбавляє ОСОБА_1 можливості за наявності відповідних фактів звернутися до суду з відповідним позовом, визначившись з належним відповідачем.

Доводи апелянта про те, що до участі у розгляді справи не було залучено належного відповідача є обґрунтованими.

Іншим обставинам по справі та доводам апеляційної скарги колегія суддів не надає оцінку, щоб не створити преюдиційність даного рішення апеляційного суду, оскільки по даній справі необхідно відмовити в позові саме за суб`єктним складом.

Таким чином, апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України необхідно здійснити перерозподіл судових витрат. Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом другої групи (а. с. 58) судові витрати необхідно віднести на рахунок держави. Сплачений прокуратурою Одеської області судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області - задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2018 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області про визнання права власності на самочинно збудований гараж - відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Сплачений прокуратурою Одеської області судовий збір за подання апеляційної скарги віднести на рахунок держави.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області повернути Одеській обласній прокуратурі судовий збір, сплачений при поданні апеляційної скарги, у розмірі - 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп. за платіжним доручення № 2348 від 19 грудня 2018 року за реквізитами: - отримувач УК у м. Одесі/Малиновський р-н/22030101; код отримувача 38016923; банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.); код Банку 899998; призначення платежу: 101;03528552; КПКВ2800 Суд.зб.за п.ап.ск.пр.Од.обл.ус. 505/690/18,Апел.суд Од.об.,КБК 22030101;;;;

Надіслати прокуратурі Одеської області оригінал платіжного доручення № 2348 від 19 грудня 2018 року, належним чином посвідчену копію якого залишити у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 червня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе