_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/4881/2012
Провадження № 2/520/1599/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу, стягнення коштів, за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту 10 попереднього договору купівлі-продажу будинку та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 , яку надалі уточнив, та просив зобов`язати останнього укласти з ним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 225,6 кв.м., та земельної ділянки площею, 0,0159 га, які розташовані по АДРЕСА_2 , стягнути з ОСОБА_6 на його користь решту грошової суми за купівлю цього будинку у розмірі 1 805 500 грн., що еквівалентно 230 000 доларів США, посилаючись на те, що 03 листопада 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали нотаріально посвідчений договір, згідно з яким вони зобов`язались не пізніше 31 грудня 2008 року укласти договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна за ціною 430 000 доларів США, який не був укладений у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 у встановлений час для укладання договору не з`явився, передбачену попереднім договором грошову суму у встановлений термін не виплатив.

16 липня 2009 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання недійсним попереднього договору та стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що, після укладання попереднього договору, ОСОБА_1 почав продавати свій будинок іншим особам, виставив його на продаж в агенції нерухомості «Капітал». Вважаючи, що договір купівлі - продажу не був укладений з вини ОСОБА_1 , ОСОБА_6 після уточнення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 200000 доларів США, а також 6 000 гривень витрат на правову допомогу.

Правонаступником ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , яка просить суд визнати недійсним п.10 попереднього договору від 03 листопада 2008 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 232 000 грн., що еквівалентно 200 000 доларам США, посилаючись на те, що 3 вересня 2008 року ОСОБА_6 передав ОСОБА_1 50 000 доларів США, а 19 вересня 2008 року ОСОБА_6 передав ОСОБА_1 через ОСОБА_4 150 000 доларів США, а всього 200 000 доларів США в рахунок часткової оплати за належні ОСОБА_1 будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується розписками. 03 листопада 2008 року на додаткове підтвердження передачі зазначених грошових коштів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 уклали попередній договір. Угода купівлі-продажу повинна була відбутися до 31 грудня 2008 року, однак вона не відбулась.

Оскільки відповідач добровільно грошові кошти не повернув, ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5 232 000 грн., що еквівалентно 200 000 доларів США. ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 мав намір продати належні йому будинок та земельну ділянку не лише ОСОБА_6 , а й ОСОБА_7 . Оскільки договори купівлі-продажу будинку й земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана ОСОБА_6 відповідачеві грошова сума в розмірі, що складає еквівалент 200 000 доларів США, є авансом, який підлягає поверненню позивачеві, а отже, п.10 попереднього договору укладеного між сторонами є недійсним.

04 травня 2009 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , в якому після уточнення вимог просив визнати недійсним зазначений попередній договір та зобов`язати відповідачів повернути йому грошові кошти у сумі, що еквівалентно 200 000 доларам США.

Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтовував тим, що 03 листопада 2008 року він надав ОСОБА_6 аванс в сумі 200 000 доларів США за придбання у останнього земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_3 .

16 липня 2009 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення коштів в сумі що еквівалентно 41 189 доларам США.

10 липня 2018 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_7 про залучення ОСОБА_3 до участі у справі, як його правонаступника, у зв`язку з відступленням ОСОБА_7 ОСОБА_3 кредитних вимог за розписками ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , згідно з умовами договору про відступлення права вимоги від 09.07.2018 року.

11 липня 2018 року судом прийнято ухвалу, якою залучено ОСОБА_3 до участі у справі, як правонаступника ОСОБА_7 .

З урахуванням уточнень та заяви про відмову від позовних вимог у частині стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1598600 грн. поданою до суду 14.11.2018 року, ОСОБА_3 просить суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти в сумі 276 384 грн. 75 коп., що еквівалентно 9800 доларам США; стягнути з ОСОБА_5 на свою користь грошові кошти в сумі 885 249 грн. 09 коп., що еквівалентно 31389 доларам США, посилаючись на те, що 03 жовтня 2008 року ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 9 800 доларів США, що еквівалентно 276384 грн. 75 коп., а також ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 24 жовтня 2008 року 1 724 долари США, 27 жовтня 2008 року 1 665 доларів США, 29 жовтня 2008 року 4 000 доларів США, 31 жовтня 2008 року 4 000 доларів США, 7 листопада 2008 року 20 000 доларів США, а всього 31 389 доларів США, що еквівалентно 885 249 грн. 09 коп. Вказані грошові кошти ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у рахунок майбутньої купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки відповідачі добровільно грошові кошти не повернули, ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 276 384 грн. 75 коп., що еквівалентно 9800 доларам США, з ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 885 249 грн. 09 коп., що еквівалентно 31389 доларам США.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підтримала, просила суд їх задовольнити, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 заперечив, посилаючись на їх безпідставність.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , посилаючись на їх безпідставність, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 підтримав, просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримав, просив суд задовольнити.

ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази та матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 слід відмовити, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 слід відмовити, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Судом встановлено, що 03 листопада 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., згідно з яким вони зобов`язались не пізніше 31 грудня 2008 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 225,6 кв. АДРЕСА_5 та земельної ділянки площею 0,0159 га, які розташовані по АДРЕСА_2 , за ціною у гривнях, що буде еквівалентна 430 000 доларів США на день укладання угоди. До підписання цього договору ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_6 1 178 000 грн., що еквівалентно 200 000 доларів США. Договір купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено не було.

У пункті 10 попереднього договору ОСОБА_1 та ОСОБА_6 міститься домовленість та зобов`язання сторони, яка необгрунтовано відмовиться від укладення, підписання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу за ціну, у строк та на умовах, викладених в ньому, повинна відшкодувати другій стороні усі збитки та сплатити штрафні санкції, встановлені даним пунктом, тому п.10 попереднього договору стосується встановлених за згодою сторін штрафних санкцій за порушення умов виконання договору та відповідає нормам матеріального права.

Згідно з розпискою від 3 жовтня 2008 року, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_7 9 800 доларів США в рахунок продажу будинку АДРЕСА_2 .

Згідно з розписками, ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 у рахунок часткової оплати за будинок АДРЕСА_2 , 24 жовтня 2008 року 1 724 долари США, 27 жовтня 2008 року 1 665 доларів США, 29 жовтня 2008 року 4 000 доларів США, 31 жовтня 2008 року 4 000 доларів США, 7 листопада 2008 року 20 000 доларів США, а всього 31 389 доларів США.

Однак, ОСОБА_7 не було надано суду доказів, на підставі чого він надавав гроші ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рахунок часткової оплати за будинок, оскільки вони не мали жодних прав на будинок АДРЕСА_2 , та не були уповноважені на такі дії власником ОСОБА_1

Договір купівлі-продажу будинку між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не укладався.

Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони вільні в визначені умов договору.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не звільняє від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направила другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації, з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі, повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Таким чином, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , як правонаступниці ОСОБА_6 , про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 225,6 кв. АДРЕСА_5 , та земельної ділянки, площею 0,0159 га, які розташовані по АДРЕСА_2 , а також стягненню доплати в сумі еквівалентній 230 000 доларів США не підлягає задоволенню, оскільки діюче законодавство України, як станом на дату виникнення спірних правовідносин так і на даний час, не передбачає примушення особи до укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Оскільки ОСОБА_1 готовий продати належний йому будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 правонаступнику ОСОБА_6 за заповітом, в разі виконання нею зобов`язань її спадкодавця, тобто, сплати ОСОБА_1 в гривні суми, що еквівалентна 230 000 доларів США на день продажу, суд вважає, що основний договір щодо купівлі-продажу будинку та земельної ділянки був не укладений з вини ОСОБА_6 , тому грошова сума у розмірі 1178000 грн. не є авансом, що підтверджується відсутністю цього терміну в самому договорі, та за умовою договору є гарантійною сумою, санкцією за невиконання сторонами умов договору, тому залишається у власності ОСОБА_1 .

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 про визнання п.10 попереднього договору недійсним слід відмовити, оскільки ОСОБА_6 пункт 10 попереднього договору не тільки не оскаржував, а й посилався у своїй позовній заяві від 16.07.2009 р., як на підставу стягнення з ОСОБА_1 200 000 дол. США авансу та 200 000 дол. США штрафу, тому суд дійшов висновку, що попередній договір, укладений 03 листопада 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , згідно з яким вони зобов`язувалися укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 225,6 кв.м., та земельної ділянки площею 0,0159 га, які розташовані по АДРЕСА_2 , є дійсним та відповідає вимогам закону, тому у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 про визнання недійсним п.10 попереднього договору та стягнення грошових коштів слід відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми, що еквівалентна 9 800 дол. США в гривні за курсом НБУ, та до ОСОБА_5 про стягнення суми в гривні еквівалентної 31 389 дол. США в гривні за курсом НБУ, суд дійшов висновку, що в розписках ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не міститься зобов`язання повернути гроші, тобто, вони відображають лише посилання на сам факт їх отримання. За своєю природою вони не є борговими розписками чи договорами позики та не можуть слугувати підставою для стягнення грошових коштів. Оскільки у ОСОБА_7 не існувало право вимоги повернення грошових коштів від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі наданих розписок, тому таке право у ОСОБА_3 також відсутнє.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 6, 202-204, 207, 209, 215, 216, 526, 530, 570, 611, 615, 617, 627, 629, 635, 638, 640, 657, 1046, 1047, 1048 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 225,6 кв.м., та земельної ділянки площею, 0,0159 га, які розташовані по АДРЕСА_2 та стягнення коштіву розмірі 1 805 500 грн., що еквівалентно 230 000 доларів США відмовити повністю.

У задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми, що еквівалентна 9 800 дол. США в гривні за курсом НБУ, ОСОБА_5 про стягнення суми в гривні еквівалентної 31 389 дол. США в гривні за курсом НБУ відмовити повністю.

У задоволені позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту 10 попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , АДРЕСА_6 площею 225,6 кв. АДРЕСА_5 , та земельної ділянки площею, 0,0159 га, які розташовані по АДРЕСА_2 та стягнення грошових коштів у розмірі 400 000 доларів США, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів, з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Пучкова І. М.