Дата документу 05.06.2019 Справа № 316/740/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/740/18 Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М.
Провадження № 22-ц/807/1718/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Кулабуховій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у особі представника Гальки Назара Олександровича на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа - Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Енергодарської міської ради Запорізької області, про визнання права на приватизацію,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа: КП «Енергодарське БТІ» про визнання права на приватизацію.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в листопаді 1995 року на його родину у складі: чоловік - ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_4 було видано направлення для заселення в гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 , де сім`я позивача зареєструвалась 05.12.1995р. У 1995 році вказаний гуртожиток перебував на балансі ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС. У 2017р. рішенням Енергодарської міської ради було надано дозвіл на приватизацію гуртожитків. Однак він не має змоги здійснити реалізацію свого права на приватизацію, оскільки відсутній ордер на житлове приміщення, у видачі якого відповідно до його заяви від 08.08.2017р. ВП ЗАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» листом № 78/19131 від 15.09.2017р. було відмовлено.

Ним було зібрано документи для участі у приватизації: довідка за № 243 ПАТ «Ощадбанк» від 05.04.2018р., відповідно до якої позивач в списках на приватизацію державного житлового фонду не значиться, але має житловий чек на суму 4,20 грн.; довідка-направлення за № 64 ПО ЗАЕС, згідно якої він отримав житлове приміщення; технічний паспорт, виданий «Енергодарським бюро технічної інвентаризації». Він проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 понад п`ять років, внаслідок чого має право за законом на приватизацію даного житла, що підтверджується довідкою від 05.04.2018р. за № 243, однак не може цим правом скористатися у зв`язку з відсутністю ордеру.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на приватизацію житлового приміщення - квартири у гуртожитку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області провести приватизацію цього житлового приміщення на ім`я ОСОБА_1 .

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 у особі представника Гальки Н .О . подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасникам справи не надано, що не є перешкодою у відповідності до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України для апеляційного розгляду справи.

Відповідач та третя особа до судового засідання апеляційного суду не з`явились, будучи повідомлені про судове засідання 05 червня 2019р., про що маються зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Гальки Н.О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як працівнику ЗАЕС було видано направлення на поселення до гуртожитку АДРЕСА_1 у складі сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яке підписано заступником директора ПО ЗАЕС (а.с. 8).

Згідно інформаційного листа з ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Запорізька АЕС» від 15.09.2017р. встановлено, що рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 53 від 29.02.2016р. «Про затвердження акта прийому-передачі гуртожитку «Славутич 1, 2, 3» був затверджений акт прийому-передачі цього гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Енергодара Запорізької області від ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом».

07.12.2016р було прийнято рішення Енергодарською міською радою № 14 «Про залишення гуртожитку «Славутич 1, 2, 3», розташованого за адресою АДРЕСА_2 , у статусі «гуртожиток» та надано дозволу на приватизацію його приміщень (а.с. 10).

Отже, направлення на поселення до гуртожитку АДРЕСА_1 є направленням на поселення у гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 (далі - спірне житлове приміщення).

Згідно відомостей у паспорті позивача, з 05.12.1995р. він значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-зворот).

Відповідно до змісту листа з виконавчого комітету ЕМР на ім`я позивача по справі ОСОБА_1 від 03.10.2017р. щодо надання йому ордеру на постійне проживання за його заявою від 02.10.2017р. № 0959/01-05-17-П/П, направлення на заселення у гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 видавалось ВП «ЗАЕС», ОСОБА_1 перебуває у черзі на отримання житла як працівник ВП ЗАЕС, а тому ви-

конавчий комітет не має підстав для видачі ордеру на займане позивачем житлове приміщення у гуртожитку (а.с. 12).

З аналізу вказаних документів судом встановлено, що ордер на спірне житлове приміщення у гуртожитку, як це визначено нормами ЖК Української РСР, позивачу не видавався, що також не заперечується іншими учасниками справи.

З довідок № 243 від 05.04.2018р. з Ощадбанку (а.с.7) та № 02-19/284 від 01.11.2018р. з КП «Енергодарського БТІ» встановлено, що позивач має невикористані чеки на приватизацію та не приймав участі у приватизації квартири в м. Енергодарі.

Проаналізувавши всі надані позивачем докази, суд першої інстанції вказував, що доказів наявності звернення позивача по справі з заявою до відповідного органу приватизації згідно до процедури, визначеної як «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009р. (із змінами), так і Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», судом не здобуто, як і не встановлено наявності рішення органу приватизації про відмову позивачу у приватизації спірного житлового приміщення.

Тому судом не встановлено допущення порушення, невизнання або оспорювання цивільних прав позивача, захист яких покладено на суд, у зв`язку з чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що судом допущені порушення норм процесуального права, що призвело до порушення прав позивача на участь у судовому засідання, надання особистих пояснень, доведення своїх вимог через обраного ним представника.

Так, його представник - адвокат Галька Н.О. перебував на лікарняному з 29.01.2019р. по 14.02.2019р., а тому не міг з`явитись до суду з поважних причин., але суд розглянув справу за його відсутності в судовому засіданні 06.02.2019р., тобто під час його знаходження на лікарняному.

Апеляційним судом встановлено, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відкрито ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Вільямовської Н.О. від 16 травня 2018р. ( а.с. 17).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 01 серпня 2018р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду на 17.09.2018р. ( а.с. 37).

Повторним автоматизованим розподілом судової справи, проведеним 07.11.2018р. у зв`язку з закінченням повноважень у судді Вільямовської Н.О. цю справу визначено до розгляду судді Бульбі О.М.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що Галька Н.О. за період перебування справи у провадженні судді Вільямовської Н.О. регулярно отримував судові повістки в судові засідання, але жодного разу у них не з`явився ( а.с. 31, 34, 36, 41, 45, 52,55, 62, 63, 68). В цей же час сам позивач ОСОБА_1 надавав заяви про розгляд справи у його відсутності.

15.11.2018р. адвокат Галька Н.О. отримав особисто судову повістку в судове засідання, призначене на 06.02.2019р. під головуванням судді Бульби О.М. ( а.с. 77), але в це засідання також не з`явився ( а.с. 81).

Будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, повідомлення про причини своєї неявки адвокат Галька Н.О. суду не надає, а тому суду не було відомо про його хворобу, і відсутність відповідних заяв та належне повідомлення сторони позивача про судове засідання надавали суду підстави розглянути справу за відсутності сторони позивача, оскільки позивач ОСОБА_1 письмово просив розглядати справу без його участі.

Отже, для дотримання прав адвоката Гальки Н.О. на участь у судовому засіданні його самому потрібно було виконати вимоги п. 2 ч. 2 статті 223 ЦПК України.

Згідно з ч 3 вказаної статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Таким чином, вказаного в скарзі процесуального порушення апеляційним судом не встановлено.

Наступним процесуальним порушенням апелянт зазначає неврахування судом першої інстанції визнання позову відповідачем, у зв`язку з чим суд мав постановити рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог статті 206 ЦПК України: ч. 1 - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; ч. 2 - до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення; ч. 4 - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В матеріалах справи міститься клопотання Енергодарської міської ради, яка просить проводити розгляд справи за відсутності його представника, не заперечує проти заявлених вимог ( а.с. 58).

Зазначену вказівку адвокат Галька Н.О. вважає фактичним визнання позову.

Між тим, колегія вважає, що такий вислів не можна вважати абсолютним визнанням позову. Також відповідач не зазначив, що наслідки визнання позову йому відомі, а роз`яснити їх суд позбавлений був можливості, оскільки відповідач свого представника до суду жодного разу не направив. Не надано ним і відзиву на позовну заяву, з якого можливо було б визначити будь-які фактичні обставини, які надають суду право визнати відсутність порушення законодавства та прав інших осіб визнанням позову. А тому за таких обставин у суду не було підстав приймати визнання позову відповідачем.

Також в апеляційній скарзі зазначається про помилковість висновків суду по суті розглянутих позовних вимог. Апелянт вважає, що є очевидним, що відсутність ордеру на житлове приміщення, який є обов`язковим документом та долучається до заяви про приватизацію, тягне за собою відмову у приватизації, а такий ордер в дійсності відсутній у позивача. Тому вважає, що суд безпідставно не визнав порушеним право позивача, який за усіма критеріями має право на приватизацію єдиного свого житла - житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до п.п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитку у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства житлово-комунального господарства від 16.12.2009 № 396, при зверненні громадян з питання приватизації їм необхідно подавати певний перелік документів.

Позивач в позові вказував, що у нього відсутній ордер на квартиру 64 у гуртожитку , але є в наявності всі решта передбачених вказаним Положенням документів, а тому у зв`язку з усною відмовою йому органом приватизації у прийнятті документів, він вимушений звернутись до суду з питання визнання його права на приватизацію.

Але ці ствердження апелянта не спростовують висновки суду про відмову у цих вимогах з огляду на наступне.

Частинами 3, 5 статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Приватизація житла здійснюється у порядку встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч. 1 статті 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, оди-

ноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Пунктом 13 статті 1-1 вказаного Закону надано визначення терміну «особи, які не мають власного житла» для цілей цього Закону, згідно з яким - це мешканці гуртожитку та члени їхніх сімей, у яких немає будь-якого житла на праві власності на території України, розмір якого з розрахунку на одну особу є більшим за розмір, встановлений для визнання їх такими, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до статті 34 ЖК УРСР.

З долученого до справи в ході апеляційного розгляду справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що станом на 22.04.2019р. за ОСОБА_1 на праві власності будь-якого нерухомого майна не зареєстровано.

Встановлено, що позивач поселився у кімнаті 64 гуртожитку «Славутич-3» на підставі направлення на поселення (а.с. 8), але ордер на спірне житлове приміщення у гуртожитку, як це визначено нормами ЖК Української РСР, йому не видавався.

Позивач наполягає на визнанні права на приватизацію на це житлове приміщення лише відносно себе.

Між тим, як правильно встановив суд, з направлення для поселення (а.с. 8) слідує, що позивач отримав його на сім`ю із трьох осіб, а саме на: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Разом з тим, доказів того, що на час розгляду справи судом у спірному житловому приміщенні не мається інших зареєстрованих осіб, крім позивача, а також того, що позивач на даний час є зареєстрованим у спірному житловому приміщенні і мешкає в ньому - матеріали справи не містять.

Знаючи про такі висновки суду, позивач на їх спростування будь-яких доказів не долучає.

З цього питання адвокат позивача - Галька Н.О. надавав в апеляційному суді плутані пояснення, з яких неможливо було зрозуміти, чи зареєстровані дружина і дочка позивача у гуртожитку, та чи мешкають у ньому. Вказуючи, що позивач в гуртожитку проживає, адвокат не зміг пояснити, чому всі спрямовані із суду повістки на ім`я позивача повертаються без отримання останнім.

Вказуючи, що довідка Ощадбанку беззаперечно доводить право позивача на приватизацію, оскільки ним не були використані чеки на приватизацію, адвокат Галька Н.О. не зміг пояснити іншу інформацію, яка міститься в цій довідці.

Так, з довідки № 243 від 05.04.2018р. Ощадбанку слідує, що ОСОБА_1 станом на 05.04.2018р. зазначений в списках на приватизацію державного житлового фонду в Територіально відокремленому безбалансовому відділенні № 10007/0232 філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк», на рахунку має житлові чеки для приватизації житла на суму 4,20 грн. за адресою: АДРЕСА_6 ( а.с. 7).

Що це за квартира, яке відношення до неї має ОСОБА_1 , в якому ж житлі конкретно проживає сам позивач, адвокат позивача пояснень не надав. Оновлених довідок з адреси гуртожитку та із адреси, вказаної у вищенаведеній довідці Ощадбанку, не мається.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 р. (із змінами), яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положення, в тому числі й рішення органу приватизації - встановлюють порядок передачі квартир у приватну власність, згідно з яким, наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво.

Так, відповідно до п.17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 р. (із змінами) (далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до п.18 вказаного Положення, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла; копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла; форму первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз.

За малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини.

Однак, з матеріалів справі судом не встановлено доказів наявності звернення позивача по справі з заявою до відповідного органу приватизації згідно до процедури, визначеної як «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 р. (із змінами), так і Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Позивач посилається на порушення його права на приватизацію виконкомом ЕМР,

але цей орган не відмовляв йому у приватизації, та, навіть, до подання позову не був обізнаний про цей його намір.

Вказуючи, що відсутність ордеру на житлове приміщення - це єдина перешкода для приватизації, позивач не довів того, що решта документів, яку необхідно подати разом із заявою про приватизацію, у нього мається, зокрема, довідка про склад сім`ї; згода всіх членів сім`ї на приватизацію наданого на всіх гуртожитку тільки на одного ОСОБА_1 ; договір найму жилого приміщення та/або договір оренди житла; форма первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз.

А також мається довідка Ощадбанку , за даними якої ОСОБА_1 , хоча і має невикористані чеки на приватизацію на суму 4,2 грн., але значиться у списках на приватизацію зовсім іншого державного житла.

Не звернення позивача з пакетом документів до Енергодарського БТІ, яке уповноважено на приймання документів про приватизацію від громадян, з одного боку, не є підставою для відмови у визнанні права на приватизацію, але з урахуванням вказаних обставин цієї справи відсутність відмови у прийнятті пакету документів від відповідача могла б прояснити, чи дійсно лише відсутність ордеру позбавляє позивача здійснити своє право на приватизацію.

Отже, беручи до уваги все вищенаведене, колегія вважає, що суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами своїх позовних вимог щодо неможливості здійснити приватизацію та порушення цього права відповідачем.

Також колегія уточнює, що на стадії апеляційного розгляду позивач не усунув допущених упущень, не надавши обґрунтованих пояснень, чому ставить питання про приватизацію тільки на одного себе житлового приміщення у гуртожитку, яке надавалось на трьох членів сім`ї, не пояснивши свою наявність у черзі на приватизацію іншого державного житлового приміщення, а тому з урахуванням цього , а також за відсутності доказів, що ним зібрано весь пакет документів для приватизації, крім ордеру, його позов на теперішній час не може бути задоволений.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія в ході апеляційного розгляду не знайшла, тому у відповідності до вимог ст.. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника Гальки Назара Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 лютого 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 червня 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кочеткова І.В.