Справа №442/75/19
Провадження №2/442/408/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Дрогобицька міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним вище позовом в якому просить: зобов`язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку у АДРЕСА_1 захоплену ним за рахунок земель загального проїзду (розвороту): 50см. (шириною) і 10 м. (довжина), загальна площа зайнятої землі 5 кв.м. шляхом демонтування паркану на бетонній основі протягом 15 днів з часу набрання рішенням законної сили та переведення заїзду у попередній стан.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вулиця Зварицька у м.Дрогобичі включає у себе провулок, який знаходиться в межах номерів 56 /1, 50, 56/5,56/3. Даний провулок в межах будинковолодінь за №№56 /1, 56/5, 50, 56/3 включає в себе проїзд до кожного з будинків та місце для розвороту транспортних засобів.

Фактично провулок (проїзд) закінчується місцем для розвороту транспортних засобів в межах земель, які прилягають до будинковолодінь за № № 56 /1, 56/5, 50, 56/3 .

30 червня 2018 року, ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 самоправно під приводом «вирівнювання» паркану (металевої сітки) та заміни паркану на більш сучасніший витягнув залізні стовпці, вирив канави на нові стовпці та змінив межу своєї земельної ділянки за рахунок проїзду загального користування, тим самим звузивши проїзд на 50 см. (ширини) і 10 м. (довжини), тобто через його «пресування» відбулось захоплення земель загального користування.

ОСОБА_2 як контрольну точку межових знаків, за яким проводить «вирівнювання паркану» за рахунок земель заїзду вибрав стовп (біля своєї калітки), який сполучив з брамою (воротами) не на пряму, а шляхом відступлення 50 см. за рахунок земель заїзду таким чином, зменшивши його можливості для розвороту, повороту транспортних засобів, які заїжджають у кінець провулку.

Вважає, що внаслідок самозахвату відповідачем земель загального користування (проїзду) порушується право на користування земельною ділянкою (проїздом), оскільки внаслідок таких протизаконних дій проїзд зменшився і його ширина стала меншою, ніж це передбачено нормами ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», що змушує його звернутися з позовом до суду.

10.01.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 31.01.2019 року

31.01.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 , в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмовому відзиві.

Треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які також були допитані в судовому засіданні як свідки, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали просять їх задоволити.

Представник третьої особи Дрогобицької міської ради в судове засідання не з`явився, поступило клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_2 , а відповідач ОСОБА_2 , проживає в будинку АДРЕСА_1 , тобто вони є сусідами по вулиці, їхні будинковолодіння не межують між собою.

Як на підставу свого позову, позивач зазначає, що 30 червня 2018 року, відповідач змінив межу своєї земельної ділянки за рахунок проїзду загального користування, тим самим звузивши проїзд на 50 см. (ширини) і 10 м. (довжини), тобто через його «пресування» відбулось захоплення земель загального користування.

Суд критично ставиться до таких доводів позивача, щодо захоплення та зміни меж земельної ділянки відповідачем, оскільки, такі доводи ґрунтуються лише на голослівних припущеннях, та суду не наведено доказів того, що відповідачем порушуються (не визнаються) його права чи інтереси. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

В матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів - із поданих позивачем доказів, не вбачається яке саме його право порушено.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ровича, треті особи Дрогобицька міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.06.2019 року.

Суддя О.В. Крамар