У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Мариненко Я.С.,

за участю: представника позивача - адвоката Різника О.Ю.,

представника відповідача - адвоката Лебединського Г.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі районного суду в місті Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Різника О.Ю. про залишення позову без розгляду і повернення судового збору та матеріали цивільної справи за позовом цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, просить : 1) визнати спільною сумісною власністю автомобіль марки «Ніссан» д.н.з НОМЕР_1 ; будівельні матеріали та конструктивні елементи, які використані під час будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1; побутову техніку, меблі, сантехніку, прилади для опалення та підігріву (за переліком); частину квартири АДРЕСА_2 ; майно, що використовувалось в господарській діяльності відповідача як ФОП у період 01.01.2008 р. по 15.11.2016 р. (за переліком); 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу вищевказаного автомобіля від 11.01.2017 р., укладений між ОСОБА_3 та відповідачем; 3) в порядку поділу майна подружжя: - відлити відповідачу та визнати за ним права власності на таке майно: автомобіль марки «Ніссан» д.н.з НОМЕР_1 ; 1/2 частину будівельних матеріалів і конструктивних елементів, які використані під час будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; невідокремлене поліпшення квартири АДРЕСА_2 , яке відбулось у період з 18.07.1992 р. по 15.11.2016 р.; меблі та побутова техніка (за переліком), що знаходяться в даній квартирі; майно, що використовувалось в господарській діяльності відповідача як ФОП (за переліком), та 1/2 частина доходів, отриманих від здійснення цієї діяльності у період 01.01.2008 р. по 15.11.2016 р.; - відлити позивачу та визнати за нею право власності на таке майно: 1/2 частину будівельних матеріалів і конструктивних елементів, які використані під час будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; меблі, побутова техніка, посуд, сантехніка, прилади для опалення та підігріву (за переліком); частину квартири АДРЕСА_2 ; 1/2 доходів, отриманих від здійснення підприємницької діяльності ФОП - відповідача у період з 01.01.2008 р. до 15.11.2016 р.; 4) стягнути з відповідача у рахунок компенсації вартості автомобіль марки «Ніссан» д.н.з НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 234 000,0 грн.

В липні 2018 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову за його необґрунтованості та безпідставності.

15.03.2019 через канцелярію суду представником подано заяву, в якій сторона позивача просить залишити позов без розгляду, мотивуючи тим, що це є правом позивача, та повернути судовий збір, посилаючись на ст.7 Закону України «Про судовий збір».

В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав зазначену заяву, просив залишити позов без розгляду з поверненням судового збору.

Представник відповідача в підготовчому засіданні не заперечувала проти залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що це є правом позивача.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи по суті не розпочинався, у справі проводиться підготовче провадження.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяви про залишення позову без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення по суті справи. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом саме позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно ст.200 ч.2 п.1 ЦПК України за результатом підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Зогляду на те, що сторона позивача до початку розгляду справи по суті, скориставшись своїм диспозитивним правом, подала заяву про залишення позову без розгляду, чим реалізувала своє право, передбачене пунктом 5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити вищевказану позовну заяву без розгляду. А відтак, заява представника позивача в частині залишення позову без розгляду підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про повернення судового збору, суд виходить з такого.

Згідно п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Тим самим, вищевказаним Законом не передбачено повернення позову судового збору в разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду.

Беручи до уваги, що вищевказаний позов залишається без розгляду за заявою сторони позивача, то правові підстави для повернення сплаченого при подачі позову судового збору відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява представника позивача в частині повернення судового збору не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.200 ч.2 п.1, 257 ч.1 п.5, 258-260, 353 ЦПК України, ст.7 ч.1 п.4 Закону України «Про судовий збір», п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Різника О.Ю. про залишення позову без розгляду і повернення судового збору - задовольнити частково.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без розгляду.

В заяві представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Різника О.Ю. в частині повернення судового збору - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова