Справа № 569/7056/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

при секретарі судових засідань Михайленко О.С.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Мітчука О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсації втрати частини доходу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувшись до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, просить стягнути на її користь нараховану та невиплачену заробітну плату за період з 01 січня 2018 року до 10 липня 2018 року у розмірі 78785,65 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 липня 2018 року по 08 квітня 2019 року у розмірі 111021,9 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 4732,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона працювала на посаді головного бухгалтера 1 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Рівненській області. 10 липня 2018 року була звільнена відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Однак, при звільненні відповідач не здійснив виплату всіх належних їй сум. Відповідно до інформації про нарахування та виплату заробітної плати, премій, інших виплат за період з 01 січня 2018 року по 10 липня 2018 року, заборгованість по заробітній платі ГУ ДСНС України в Рівненській області становить78785,65 грн. А тому вважає, що позивач повинен також виплатити на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 11 липня 2018 року до ухвалення рішення судом, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 4732,56 грн.

Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме подання документів, що підтверджують сплату судового збору у сумі 1110,21 грн.

19 квітня 2019 року позивач усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 22 квітня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказав, що дійсно на день звільнення 10 липня 2018 року заборгованість перед ОСОБА_2 по заробітній платі складала 97870,36 грн. або 78785,65 грн. з вирахуванням податків та зборів. Однак, невиплата заробітної плати сталася не з вини відповідача, а внаслідок невиконання ПрАТ "Рівнеазот" умов договору №1162 від 30.12.2016 щодо оплати послуг пожежної охорони об`єктів підприємства, які надавав 1 Державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України в Рівненській області (далі ДПРЗ-1). Зазначив, що вказані кошти є джерелом фінансування грошового забезпечення особового складу та заробітної плати працівників ДПРЗ-1, тому грошове забезпечення у ДПРЗ-1 перебуває у залежності від належного виконання умов вказаного Договору № 1162 ПАТ "Рівнеазот" і виплачується по мірі надходження коштів на рахунок відповідача.

Крім цього вказав, що при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було неправильно обраховано середньоденний заробіток, оскільки до заробітної плати за червень 2018 року включено матеріальну допомогу у сумі 4091 грн., яка відповідно до пп. «б» п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, не може враховуватися при обчисленні середньомісячного заробітку та підлягає до виключення.

У судовому засіданні представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості, зокрема в сумі 15788,79 грн., просила стягнути з відповідача нараховану та невиплачену заробітну плату за період з 01 січня 2018 року до 10 липня 2018 року у розмірі 62997,36 грн. В іншій частині позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Статтею 43 Конституції України гарантується, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти на життя працею, яку він добровільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працею захищається законом.

Наказом від 10 липня 2018 року позивач ОСОБА_2 звільнена з посади головного бухгалтера 1 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України в Рівненській області відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується витягом з наказу №172 (по особовому складу) ГУ ДСНС України в Рівненській області від 05 липня 2018 року.

Відповідно до інформації ГУ ДСНС України в Рівненській області про нарахування та виплату заробітної плати, премій, інших виплат за період з 01 січня 2018 року по 10 липня 2018 року, заборгованість перед ОСОБА_2 по заробітній платі на день звільнення 10 липня 2018 року складала 97870,36 грн. або 78785,65 грн. з вирахуванням податків та зборів.

21 травня 2019 року ГУ ДСНС України в Рівненській області виплатило позивачу частину заборгованості 15788,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням №443 від 21 травня 2019 року.

Згідно ч.ч.1,5 ст.99 Кодексу цивільного захисту, до персоналу (кадрів) органів управління та сил цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір. Трудові відносини працівників органів управління та сил цивільного захисту регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Враховуючи, що відповідач частково погасив заборгованість з виплати заробітної плати, розмір нарахованої та невиплаченої заробітної плати, який підлягає стягненню з ГУ ДСНС України в Рівненській області на користь позивача ОСОБА_2 , становить 62997,36 грн. Вказані обставини ГУ ДСНС України в Рівненській області не заперечуються.

Таким чином, позов в частині стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати у сумі 62996,86 грн. слід задовольнити.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений не з вини ГУ ДСНС України в Рівненській області, а через невиконання ПрАТ "Рівнеазот" умов договору №1162 від 30.12.2016 року щодо оплати послуг пожежної охорони об`єктів підприємства, які надавав 1 Державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України в Рівненській області. Зазначив, що вказані кошти є джерелом фінансування грошового забезпечення особового складу та заробітної плати працівників ДПРЗ-1, тому грошове забезпечення у ДПРЗ-1 перебуває у залежності від належного виконання умов вказаного Договору № 1162 ПАТ "Рівнеазот" і виплачується по мірі надходження коштів на рахунок відповідача.

Зазначені доводи представника відповідача суд відхиляє як безпідставні, оскільки між позивачем та ПрАТ "Рівнеазот" будь-яких взаємних зобов`язань не було, обов`язок вчасного нарахування та виплати заробітної плати покладено саме на відповідача незалежно від виконання договірних зобов`язань ПрАТ "Рівнеазот" перед ГУ ДСНС України в Рівненській області. При цьому, сам по собі факт відсутності коштів у відповідача не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів.

Крім того, позивач стверджує, що заборгованість із виплати заробітної плати йому не виплачена, а тому вважає, щоз відповідача слід стягнути на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 липня 2018 року і до подання позовної заяви у сумі 111021,9 грн.

Вказані позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи те, що відповідач на час звільнення позивача не здійснив з ним остаточний розрахунок по заробітній платі, суд приходить до висновку що він зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку.

Однак, відповідач стверджує, що при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем було неправильно обраховано середньоденний заробіток, оскільки до заробітної плати за червень 2018 року включено матеріальну допомогу у сумі 4091 грн., яка не може враховуватися при обчисленні середньомісячного заробітку та підлягає до виключення.

Суд приймає дане твердження, оскільки вважає його обґрунтованим, виходячи із наступного.

У розрахунку середнього заробітку, поданого позивачем, вказано, що за травень і червень 2018 року їй нараховано заробітну плату у сумі 24341,46 грн.

Однак, як убачається з інформації ГУ ДСНС України в Рівненській області про нарахування та виплату заробітної плати, премій, інших виплат за період з 01 січня 2018 року по 10 липня 2018 року, у травні 2018 року ОСОБА_2 було нараховано 10125,23 грн., у червні 14216,23 грн., з яких 4091 грн. матеріальна допомога.

Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до пп. «б» п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Таким чином при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем помилково враховано суму матеріальної допомоги за червень 2018 року.

А тому, середньоденна заробітна плата за два місяці, що передували звільненню становить 493,91 грн. (10125,23 грн. + 10125,23 грн.) : (21 робочий день у травні 2017 року+20 робочих днів у червні 2017 року).

Судом встановлено, що період прострочення виплати розрахункових коштів з 11 липня 2017 року (наступного робочого дня після звільнення) по 08 квітня 2019 року (до подання позовної заяви) становить 187 робочих днів.

Оскільки середньоденна заробітна плата позивача становить 493,91 грн., то розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає виплаті позивачу за період з 11 липня 2018 року по 08 квітня 2019 року, становить 92361,17 грн. (493,91 грн. х 187 днів).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

А тому, враховуючи, що позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку не по день постановлення рішення, а по день подання позову, виходячи із принципу диспозитивності цивільного процесу, стягненню з відповідача підлягає розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 липня 2018 року по 08 квітня 2019 року, який складає 92361,17 грн.

Щодо позовної вимоги про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог частини 1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Згідно статті 1 вищеозначеного закону, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), що передбачено ст.3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Згідно наданого позивачем розрахунку розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати становить 4732,56 грн.

Оскільки відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог у цій частині та не оспорював розрахованої позивачем суми компенсації, суд прийшов до переконання , що вказана вимога підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 923,61 грн. в рахунок відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсації втрати частини доходу задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області на користь ОСОБА_2 62996 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 86 копійокнарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 92361 (дев`яносто дві тисячі триста шістдесят одну) гривню 17 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 4732 (чотири тисячі сімсот тридцять дві) гривні 56 копійок в рахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, що разом становить 160090 (сто шістдесят тисяч дев`яносто) гривень 59 копійок.

Стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області на користь ОСОБА_2 923 (дев"ятсот двадцять три) гривні 61 копійку в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач ОСОБА_2 , проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, місцезнаходження 33028, м. Рівне, вул. Гетьмана Полуботка, 37, .

Повний текст судового рішення складено 14 червня 2019 року.

Суддя І.О.Гордійчук