Справа № 128/666/19
УХВАЛА

Іменем України

14 червня 2019 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої- судді Саєнко О.Б., при секретарі- Бутіній Г.В.,

за участю: позивача- ОСОБА_1 , відповідача- ОСОБА_2 , представника відповідача- ОСОБА_3

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючій судді Саєнко О.Б. при розгляді заяви ОСОБА_2 про виправлення описки в ухвалі суду від 03 грудня 2007 року по цивільній справі №2-83/2006,-

УСТАНОВИВ:

15.03.2019 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_2 про виправлення описки в ухвалі суду від 03 грудня 2007 року по цивільній справі №2-83/2006.

13.06.2019 в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оголосила письмову заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючій судді Саєнко О.Б. при розгляді даної заяви, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не довіряє головуючій судді Саєнко О.Б., оскільки раніше у провадженні судді Саєнко О.Б. перебувала адміністративна справа № 127/16131/17 про притягнення ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого чт. 124 КУпАП, під час слухання справи суддя на розсуд Токарчука Ф.М. порушувала принципи суддівської етики, що стало підставою для написання на неї скарги до НАБУ.

Позивача ОСОБА_1 , заперечила з приводу задоволення вказаної заяви.

Заслухавши заяву представника відповідача про відвід судді, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-83/2006 , суд прийшов до такого висновку.

Судом установлено, що в провадженні судді Саєнко О.Б. перебували адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.12.2017 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Суд, вважає, що при вирішенні вищевказаної адміністративної справи , суддею Саєнко О.Б. дотримані правила суддівської етики, справа була розглянута неупереджено та об`єктивно.

Отже, суд вважає, що підстав для відводу судді , передбачені ст. 36 ЦПК України, судом по даній цивільній справі не встановлені.

Зокрема, суддя Саєнко О.Б. ні прямо, ні опосередковано не заінтересована в результаті розгляду даної цивільної справи, а також є не упередженою.

Але, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд вважає, що заява про відвід судді повинна бути задоволена з наступних підстав.

Згідно положень, викладених в пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», убачається , що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини .

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Таким чином, на основі зазначеного вище можна зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Суб`єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості, є, наприклад, висловлювання голови суду по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу («Сандер проти Сполученого Королівства»); нереагування судді на расистські висловлювання присяжних («Ремлі проти Франції») тощо. Так, у рішенні у справі «Бушемі проти Італії» було визнано порушення суб`єктивного критерію неупередженості суддів, адже голова суду, в якому мала розглядатися справа, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі. З огляду на це ЄСПЛ наголосив, що судді при виконанні ними службових обов`язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

При вирішенні, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає , що наразі при оцінці безсторонності суду по розгляду даної цивільної справи постав об`єктивний аспект.

Судом установлено, що у відповідача ОСОБА_2 виникли сумніви в неупередженості судді Саєнко О.Б.

Тому з метою виключення будь-яких сумнівів у учасників цивільної справи щодо об`єктивного її розгляду суддею Саєнко О.Б. та об`єктивності майбутнього рішення у даній справі, та для забезпечення умов, за яких у будь-кого стороннього спостерігача не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суд приходить до висновку, що заяву відповідача про відвід головуючій судді слід задовольнити.

За таких обставин, суд вважає за необхідне передати матеріали справи до канцелярії Вінницького районного суду Вінницької області для визначення іншого судді, у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.39,40 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ :

Заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючій судді Саєнко О.Б. при розгляді заяви ОСОБА_2 про виправлення описки в ухвалі суду від 03 грудня 2007 року по цивільній справі №2-83/2006, - задовольнити.

Справу передати до канцелярії Вінницького районного суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :