справа № 732/987/19
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

11.06.2019 м.Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Лиманська М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, -

УСТАНОВИВ:

06.06.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину. В заяві просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 половини заробітку ( доходу ) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього кодексу.

Питання відмови у видачі судового наказу регулюється статтею 165 ЦПК України.

Відповідно до п. 1,3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу та якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

Згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням або оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Зі змісту поданої стягувачем ОСОБА_1 заяви не можна встановити, в якій саме частці від заробітку (доходу) платника аліментів стягувач просить стягнути аліменти.

З огляду на вищенаведене, суддя доходить висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 161, 165-166, 260 ЦПК,

УХВАЛИВ :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Ухвалу про відмову у видачі судового наказу невідкладно направити стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15- денний строк з дня отримання копії ухвали .

Суддя : Лиманська М.В.