Справа № 643/8844/19
Провадження № 2/643/3780/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року Суддя Московського районного суду м.Харкова Довготько Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Харківської міської прокуратури, третя особа - Державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори про зняття арешту з об`єкта нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2019року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить скасувати арешт з квартири № 87, що знаходиться в АДРЕСА_2 , згідно запису №552058, зареєстрованого 28.08.2007року Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис, який було зроблено 28.08.2007року за №552058.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 Згідно заповіту ОСОБА_2 розпорядилася усе її майно, що буде їй належати на день смерті, в тому числі і квартира АДРЕСА_3 заповіла їй. Для оформлення спадщини, вона звернулась до нотаріуса. При перевірці нотаріусом Литвиненко Ю.Ю. по реєстрам обтяжень нерухомого майна був виявлений запис №552058 про накладення арешту на дану квартиру, згідно Ухвали №3797025 від 19.09.1998року Прокуратури м.Харкова, де власником зазначений син померлої ОСОБА_3 , але ОСОБА_3 ніколи не був та не є власником вказаної квартири. У зв`язку з помилкою при накладенні арешту на квартиру вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Звертаючись з позовом до суду, позивач обґрунтовує свої вимоги порушенням права вільно користуватися та розпоряджатися власністю, посилаючись при цьому на неправомірний арешт нерухомого майна на підставі Ухвали №3797025 від 19.09.1998року Прокуратури м.Харкова.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст.ст.317, 319,383,ч.2 ст.386 ЦК України.

Відповідно до (ст. 29 КПК України 1960 року) при провадженні в кримінальних справах про злочин, за який може бути застосована додаткова міра покарання у вигляді конфіскації майна, орган дізнання, слідчий, прокурор зобов`язані вжити заходів до забезпечення можливості конфіскації майна обвинуваченого.

Згідно (п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України 1960 року) постановляючи вирок, суд повинен вирішити питання, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Порядок скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, передбачений ст. 174 КПК України. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Крім того, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення за кримінальним провадженням, яким закінчується судовий розгляд, вирішує й питання про скасування арешту майна.

Позиція, щодо питання про зняття накладеного за кримінальним провадженням арешту не має вирішуватися в рамках цивільного судочинства, викладена й у п. 1 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Зокрема, відповідно до п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, питання про накладення та зняття арешту за кримінальним провадженням має вирішуватися саме в рамках такого провадження, зокрема законність накладення арешту в рамках кримінальної справи (провадження), або наявність чи відсутність підстав для зняття такого арешту, не відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства. Суд при розгляді цивільної справи не може приймати з цього приводу рішення по суті питання (навіть й про відмову у задоволенні позову), оскільки таке рішення передбачає оцінку питань поза межами компетенції суду в рамках цивільного судочинства.

Якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя при вирішенні питання про відкриття провадження по справі відмовляє у такому відкритті (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Зважаючи на наведені положення, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 259, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 / АДРЕСА_4 / до Харківської міської прокуратури /м.Харків, вул.Студентська,5/, третя особа - Державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори /м.Харків, вул.Валентинівська,27-Г/ про зняття арешту з об`єкта нерухомого майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.М.Довготько