Провадження № 2/201/1282/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

12.12.2018р. КП «Дніпроводоканал» ДМР звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення (а.с.№3).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.01.2019р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження і розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження в судове засідання з повідомленням сторін (а.с.№14).

13.02.2019р. до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву ( а.с.№21-23), а 05.03.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.№31-33).

Ухвалою суду від 26.03.2019р., винесеною без виходу до нарадчої кімнати, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с.№38).

04.06.2019р. до суду надійшла заява представника позивача Воронцова В.В., який діє на підставі довіреності від 28.12.2018р. (а.с.№57) про затвердження мирової угоди і розгляд справи за його відсутності (а.с.№56).

Ухвалою суду від 04.06.2019р., винесеною без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено в задоволенні клопотання про затвердженні мирової угоди (а.с.№58) .

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача - Попатенко Я.І., яка діє на підставі довіреності 28.12.2018р. (а.с.№35), посилалася на те, що позивач надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, але вони станом на 31.07.2018р. мають заборгованість в розмірі 8203грн. 15коп., яку представник позивача просила стягнути солідарно разом із судовими витратами, понесеними при пред`явлені позову. Крім того, просила стягнути інфляційне збільшення суми заборгованості в розмірі 5303грн. 50коп. та 3% річних у розмірі 1171грн. 42коп.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що посилання відповідачки ОСОБА_1 , вказані у відзиву щодо відсутності у позивача права стягувати заборгованість, відсутності індивідуального договору та неврахування того, що відповідачка не проживає в квартирі, за якою позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення, є необґрунтованими, та наполягала на задоволенні позовних вимог та солідарному стягнення з відповідачів заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 14 678грн. 07коп.

В наданій 26.03.2019р. заяві, представник позивача - ОСОБА_3 просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі та не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.№36).

13.02.2019р. відповідачка ОСОБА_1 надала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог до неї в повному обсязі, посилаючись на те, позивачем не доведено право вимоги до неї за послуги водопостачання та водовідведення, а також відсутній індивідуальний договір про надання послуг. Крім того, відповідачка зазначила, що не є належним відповідачем у справі, оскільки квартира належить на праві власності ОСОБА_2 , а вона лише зареєстрована в цій квартирі, хоча фактично винаймає інше житло з 17.11.2018р. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем відповідачка також вважала неналежним доказом, оскільки він не підтверджений первинними документами бухгалтерського обліку (а.с.№21-23).

04.06.2019р. відповідачка надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в межах строків позовної давності, які просила застосувати. Суму інфляції та 3% річних також просила перерахувати з огляду на застосовані строки позовної давності. Мирову угоду просить не затверджувати, оскільки не підписувала її, а також просила розглянути справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№51-55).

Відповідач ОСОБА_2 04.06.2019р. надав до суду заяву, в якій просив затвердити мирову угоду, не заперечував проти стягнення судового збору та просив розглянути справу за його участі (а.с.№48).

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, у строк, встановлений зобов`язанням, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання та/або водовідведення встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6, п. 5,6 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель і виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг щодо послуг з централізованого водопостачання є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання, а щодо послуг з централізованого водовідведення, то це суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , який також зареєстрований за цією адресою, що підтверджується Інформацією з Державних реєстрів станом на 14.11.2018р. і відповіддю адресно-довідкового підрозділу (а.с.№28-29, 43). Заперечень цьому відповідачами суду не надано.

Крім того, з відповіді адресно-довідкового підрозділу, що надійшла до суду 17.01.2019р. вбачається, що за вказаною вище адресою зареєстрована й відповідачка ОСОБА_1 (а.с.№12,13).

Згідно статуту КП «Дніпроводоканал» ДМР, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради 15.02.2017р. № 60/18, метою та предметом діяльності позивача є господарська діяльність, в тому числі з надання послуг водопостачання та водовідведення (а.с.№9).

Відповідно до ч. 4 ст. 23, ч. 4 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надаються згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

З наданої позивачем довідки про розрахунок заборгованості вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , надаються послуги з водопостачання та водовідведення (а.с.№5).

Заборгованість за користування наданими позивачем послугами виникла з січня 2007р. і станом на 31.07.2018р. становить 8203грн. 15коп.(а.с.№5-7).

Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачами обов`язку щодо оплати за надані позивачем послуги, відповідно до положень ст.625 ЦК України позивачем були розраховані 3% річних в розмірі 1171грн. 42коп. та інфляційне збільшення 5303грн. 50коп.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі свої зобов`язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення не виконували у повному обсязі, що підтверджується поясненнями відповідачки ОСОБА_1 , яка в своїй заяві від 04.06.2019р. визнала позовні вимоги і відповідачем ОСОБА_2 , який підписав мирову угоду, якою встановлена сума заборгованості.

Разом з тим, відповідачка ОСОБА_1 заявила про застосування строків позовної давності відповідно до положень ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Таким чином, з огляду на те, що позовна заява надійшла до суду 12.12.2018р. (доказів інших звернень до суду не надано), то суд, враховуючи заяву відповідачки про застосування строків позовної давності, вважає за можливе стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2015р. по 31.07.2018р. в розмірі 3356грн. 68коп. ( 8203грн. 15коп. 4846грн. 47коп.), відмовивши в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу в іншій частині.

Крім того, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України і з урахуванням роз`яснень, що містяться в правовій позиції Верховного Суд України, яка висловлена в постанові від 16.12.2015р. у справі №6-2023цс15, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача інфляційне збільшення в розмірі 1148грн. 76коп. (розрахунок наданий відповідачкою виходячи з суми заборгованості в межах строків позовної давності (а.с.№53-55), а також 3% річних в розмірі 265грн. 68коп. (3356грн. 68коп. - сума боргу ? 3/100%/365 днів ? 963- кількість днів прострочки розрахунок наданий відповідачкою).

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги позивача та стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2015р. 31.07.2018р. у розмірі 3356 грн. 68 коп., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 1148грн. 76коп. та 3% річних у розмірі 265 грн. 68коп. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Заперечення відповідачки ОСОБА_1 щодо недоведеності позивачем права вимоги за послуги водопостачання та водовідведення, відсутність індивідуального договору про надання послуг, суд оцінює критично, виходячи з того, що відповідачі фактично отримували надані позивачем послуги, що підтверджується їх заявами про визнання позовних вимог (а.с.№48,51).

Також, посилання відповідачки на те, що відповідальність за неналежне виконання зобов`язань має нести власник квартири відповідач ОСОБА_2 , а не вона, оскільки вона не проживає в квартирі з листопада 2018р., суд також оцінює критично, враховуючи положення ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Заперечення відповідачки ОСОБА_1 щодо застосування строків позовної давності, а також розрахунок інфляції та 3% річних, суд вважає обґрунтованими та при визначенні судом суми заборгованості ці посилання враховані.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 572грн. 74коп., по 286грн. 37коп. з кожного (а.с.№2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст.9, 23,24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.19, 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання», Правовою позицією ВСУ від 16.12.2015р. у справі № 6-2023цс15, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2015р. по 31.07.2018р. в розмірі 3356грн. 68коп., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 1148грн. 76коп. та 3% річних у розмірі 265 грн. 68коп., а разом 4471грн. 12коп. (чотири тисячі чотириста сімдесят одну грн. 12 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 572грн. 74коп. по 286грн. 37коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.