Постанова

Іменем України

20 червня 2019 року

м. Київ

справа № 657/1725/15-ц

провадження № 61-11205св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області, у складі судді Ковальчук О. В., від 01 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області, у складі колегії суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В., від 20 вересня 2016 року.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 жовтня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 720/2007, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 39 600 дол. США із сплатою 14 % річних за користування кредитом та кінцевим строком повернення 30 жовтня 2017 року, який мала повертати шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками не пізніше 30 числа кожного місяця. Крім того, пунктом 7.2 кредитного договору та пунктами 4.2, 5.3, 8.1 договору іпотеки встановлений обов`язок позичальника застрахувати майно, що є предметом іпотеки, переданим на забезпечення виконання кредитних зобов`язань, а у випадку невиконання цього обов`язку надано право банку нарахувати неустойку у розмірі 5 % від залишку кредитної заборгованості.

Вказані кредитні зобов`язання забезпечені іпотекою згідно договору від 31 жовтня 2007 року, предметом якого є земельна ділянка та об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 30 жовтня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки.

Враховуючи те, що позичальник ОСОБА_1 порушила кредитні зобов`язання, позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідачів солідарно заборгованість станом на 01 листопада 2015 року у сумі 24 620, 75 дол. США та 42 тис. грн, із яких: заборгованість по кредиту - 9 305, 71 дол. США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 222, 97 дол. США, пеня за прострочення кредиту - 4 390, 26 дол. США, пеня за прострочення процентів - 224, 53 дол. США, 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України, нараховані на кредитну заборгованість - 470, 41 дол. США та на прострочені суми по процентах - 24, 04 дол. США, штраф за порушення пункту 4.2.6 кредитного договору - 8 392, 74 дол. США, штраф за порушення пункту 4.2 іпотечного договору - 1 980, 00 дол. США, штраф за порушення пункту 5.3.2 іпотечного договору - 42 тис. грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року позов ПАТ «Брокбізнесбанк»задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 24 620, 75 дол. США та 42 тис. грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що боржник у порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню у солідарному порядку із боржника та поручителя у розмірі згідно наданого банком розрахунку. Враховуючи положення статей 192, 533 ЦК України, статей 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», сума боргу підлягає стягненню у доларах США, оскільки кредит було видано в іноземній валюті. Доводи боржника щодо застосування строків позовної давності до вимог банку є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 20 вересня 2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки цього ж суду від 04 жовтня 2016 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року в частині солідарного стягнення із ОСОБА_1 пені за прострочення кредиту у розмірі 4 390, 26 доларів США, пені за прострочення процентів у розмірі 224, 53 доларів США, трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за статтею 625 ЦК України, нарахованих на кредитну заборгованість у розмірі 470, 41 доларів США та на прострочені суми по процентах - 24,04 долари США, штрафу за порушення пункту 4.2.6 кредитного договору у розмірі 8 392,74 доларів США, штрафу за порушення пункту 4.2 іпотечного договору у розмірі 1 980, 00 доларів США, штрафу у сумі 42 тис. грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» із ОСОБА_1 заборгованість станом на 01 листопада 2015 року у вигляді неустойки - 297 924, 28 грн, із яких: пеня за прострочення кредиту - 100 554, 45 грн, пеня за прострочення процентів - 5 142, 63 грн, штраф за порушення пункту 4.2.6 кредитного договору - 192 227, 20 грн.

Стягнуто три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання за статтею 625 ЦК Україниу сумі 11 324, 87 грн, із яких: 10 774, 26 грн - нараховані на кредитну заборгованість та 550, 61 грн - нараховані на прострочену заборгованість по сплаті процентів.

Всього стягнуто 309 249, 15 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 штрафу за порушення пункту 4.2 договору іпотеки від 31 жовтня 2007 року у сумі 1 980 доларів США та штрафу за порушення пункту 5.3.2 договору іпотеки у сумі 42 000 грн відмовлено.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року в частині солідарного стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості станом на 01 листопада 2015 року у сумі 9 533, 68 доларів США, із яких: заборгованість по кредиту - 9 305, 71 доларів США та борг по процентах за користування кредитом - 222, 97 доларів США, залишено без змін.

Рішення місцевого суду в частині стягнення на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» суми заборгованості солідарно із ОСОБА_2 в апеляційному порядку не переглядалось, як таке, що не оскаржувалось у цій частині.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, районний суд дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь банку неустойки у іноземній валюті, а саме: нарахованих сум пені за прострочення кредиту - 4 390, 29 дол. США та за прострочення процентів - 224,53 дол. США, а також штрафу за порушення пункту 4.2.6 кредитного договору - 8 392,74 дол. США, а також нарахованих за правилами статті 625 ЦК України 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на погашення кредиту - 470, 41 дол. США та відсотків - 24, 04 дол. США. Вказані платежі підлягають стягненню у національній валюті. Крім того, районний суд дійшов помилкового висновку про стягнення із відповідачів штрафу за порушення пункту 4.2 та пункту 5.3.2 договору іпотеки у розмірі 1 980 дол. США та 42 тис. грн відповідно, оскільки така відповідальність покладена на божника умовами кредитного договору, а саме пунктом 4.2, а тому подвійне стягнення із боржника за одне і те ж саме правопорушення буде порушувати права останнього.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20 вересня 2016 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач із каси банку отримала кредитні кошти у іноземній валюті дол. США, а також наявність у відповідача валютного рахунку. Відповідач отримала кредитні кошти шляхом перерахунку у розмірі 199 980 грн, а не готівкою із каси банку, тобто у порушення умов договору. Суди дійшли помилкового висновку про те, що отримання відповідачем суми кредиту у гривневому еквіваленті не звільняє від виконання умов договору - повернення позики у доларах США, оскільки такі висновки суперечать умовам кредитного договору та є порушенням вимог частини першої статті 1049 ЦК України, якою передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строки та в порядку, що встановлені договором.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 04 жовтня 2016 року про виправлення описки відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20 вересня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року справу за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20 вересня 2016 року призначено до судового розгляду.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

06 червня 2019 року на підставі протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів Верховного Суду справу № 657/1725/15-ц передано судді-доповідачеві.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У поданих запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» посилається на те, що умовами кредитного договору валюта кредиту визначена у доларах США, а той факт, що на день отримання кредиту позичальнику із каси банку був виданий гривневий еквівалент обумовленої суми кредиту не звільняє відповідача від обов`язку виконання зобов`язань з дотриманням визначених договором умов та положень статті 526 ЦК України. Банк вважає, що при вирішені спору судами правильно застосовані норми матеріального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 жовтня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 720/2007, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 39 600 дол. США на строк до 30 жовтня 2017 року, зі сплатою 14 % річних за користування кредитом. Позичальник взяла на себе обов`язок повернути кредит в порядку, визначеному графіком сплати щомісячних платежів (додаток № 2), що є невід`ємною частиною вказаного кредитного договору і передбачає сплату на погашення кредиту щомісячно у сумі 360 дол. США та нарахованих відсотків із розрахунку 14 % річних у доларах США (а. с. 8-11).

Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечене іпотекою згідно укладеного між цими сторонами договору іпотеки від 31 жовтня 2007 року, предметом якого є земельна ділянка та об`єкт нерухомості, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 .

Крім того, кредитне зобов`язання позичальника забезпечено і порукою на підставі укладеного між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 договору поруки від 30 жовтня 2007 року.

Зі змісту узгоджених сторонами умов кредитного договору слідує, що його предметом є кредит у іноземній валюті, доларах США, на використання якої при здійсненні фінансової діяльності банк мав відповідну банківську ліцензію на право здійснення банківських операцій у іноземній валюті, визначену частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка зареєстрована Національним банком України (далі - НБУ) 07 жовтня 1991 року за № 18 та дозвіл № 138-3 із додатком, виданий НБУ від 01 вересня 2003 року.

Пунктом 7.1 кредитного договору встановлена відповідальність позичальника за порушення строків погашення заборгованості у вигляді неустойки в розмірі подвійної процентної ставки, встановленої пунктом 1.1 кредитного договору за кожний день прострочення.

У пункті 8.5 кредитного договору встановлено, що позичальник підписанням договору підтверджує, що він несе валютні ризики, які можуть виникнути під час виконання ним зобов`язань.

Пунктом 4.2.6 кредитного договору встановлено обов`язок позичальника застрахувати майно, яке передане в іпотеку банку в рахунок забезпечення виконання власних кредитних зобов`язань, на строк не менше одного року на повну вартість вказаного майна. А також в подальшому здійснювати щорічне страхування цього майна на користь банку.

У разі порушення цього обов`язку пунктом 7.2 кредитного договору встановлено право банку нарахувати неустойку у розмірі 5 % від суми фактичного залишку заборгованості.

Відповідно до пункту 7.3 кредитного договору банк має право стягнути з позичальника штраф у випадку невиконання та/або неналежного виконання вимог пунктів 4.2.2, 4.2.3, 4.2.4. Штраф встановлюється у розмірі трьох процентів від суми кредиту, вказаної у пункті 1.1, та сплачується останнім на рахунок, вказаний банком на момент сплати заборгованості.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно зі статтею 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права

й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК Українисплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строкукредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитуваннязгідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесеннячергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Вказаний висновок застосування норм матеріального права викладено

у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року

у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

При вирішенні спору відповідачами було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, що встановлено рішенням районного суду.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частково скасовуючи рішення районного суду та стягуючи із відповідачів у солідарному порядку нараховані штрафні санкції згідно наданого позивачем розрахунку, апеляційним судом, не надано належної оцінки правильності відмови районним судом у застосуванні строків позовної давності щодо заявлених до стягнення сум пені, нарахованих позивачем починаючи з 2008 року.

Апеляційним судом не враховано, щоспеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), що визначено статтею 258 ЦК України.

При вирішенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за порушення пункту 4.2.6 кредитного договору у розмірі 192 227, 20 грн апеляційним судом також залишено поза увагою період, за який штрафи були нараховані (31 жовтня 2007 року по 30 жовтня 2016 року) (а. с. 109), не вирішено питання про застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених позовних вимог у цій частині.

Отже, стягуючи із відповідачів на користь банку пеню за прострочення кредиту, пеню за прострочення процентів, штраф за порушення пункту 4.2.6 кредитного договору, три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання на підставі наданого позивачем розрахунку, апеляційним судом не враховано заяву представника відповідачів про застосування строків позовної давності, не перевірено правильності відмови районного суду у застосуванні наслідків спливу строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність висновків апеляційного суду фактичним обставинам справи та вимогам статей 256, 267 ЦК України.

У відповідності до частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З урахуванням встановлених обставин, рішення апеляційного суду у частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки у розмірі 297 924, 28 грн, трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання за у сумі 11 324, 87 грн підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині судові рішення є такими, що відповідають вимогам матеріального і процесуального права, зокрема і у частині визначення валюти зобов`язання, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

При новому розгляді справи суду необхідно об`єктивно дослідити вказані у цій постанові докази в сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку як доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20 вересня 2016 року у частині вирішення позовних вимог публічного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення неустойки: пені за прострочення повернення кредиту, пені за прострочення сплати процентів, штрафу на порушення умов пункту 4.2.6 кредитного договору, а також трьох відсотків річних скасувати та направити справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У іншій частині рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20 вересня 2016 року та рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 червня 2016 року у нескасованій за результатами апеляційного перегляду частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович