Справа № 361/2189/19
Провадження № 2/361/2133/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 червня 2019 рокуБроварський міськрайонний суд Київської областіу складі: головуючого судді Селезньової Т.В.,при секретарі Яблонській А.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броварибез участі учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Броварської міської ради Київської області, третя особа - Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивачі просять визначити частку спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 0628 га за кадастровим номером: НОМЕР_1 по вулиціАДРЕСА_1 , а саме , що її частка Ѕ, та визнати за кожним з них право власності на половину спадкового майна- за кожним по ј частці вказаної земельної ділянкиу порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 .

Позовні вимоги вмотивовані тим, щопозивачі є спадкоємцями за законом після смертіОСОБА_3 , якій на праві спільної часткової власності належало 43/100 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , та на підставі права спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0, 0628 га за кадастровим номером: НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . За життя, ОСОБА_3 було складено заповіт, згідно якого, належні останній 43/100 часток жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель заповідалися ОСОБА_1 , доньці померлої. У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 звернулись до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, позивач ОСОБА_2 , син померлої, на момент смерті фактично проживав із спадкодавицею, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. 23.12.2016р. ОСОБА_1 ,згідно із заповітом, було видано свідоцтво про право власності на43/100 часток жилого будинку, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцю частку земельної ділянки позивачам було відмовлено, оскільки неможливо встановити склад спадкового майна, а саме, яка частка даної земельної ділянкиналежала спадкодавиці на час відкриття спадщини.

Позивачі подали заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягали.

Відповідач Броварська міська рада Київської області подала відзив на позов, в якому позов визнала, просила справу розглянути у відсутність їхнього представника.

Третя особа Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області подала до суду заяву, в якій просила дану справу розглянути без участі їхнього представника, у зв`язку з

З наданих доказів встановлено:

Згідно із свідоцтвом про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Із свідоцтв про народження вбачається, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є дітьми спадкодавиці ОСОБА_3 .

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку тасвідоцтвом про право власності спадкодавцю ОСОБА_3 та позивачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0, 0628 га.

29.10.1999р. ОСОБА_3 склала заповіт, за яким належні їй на праві особистої власності 43/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_1 .

Із копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 № 371/2016 встановлено, що у встановлений законом шестимісячний строк до Броварської міської нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 .

Щодо земельної ділянки, що є також частиною спадкового майна, останній вважається таким, що прийняв спадщину, так як на момент смерті проживав зі спадкодавицею.

23.12.2016р. ОСОБА_1 на підставі її заяви про прийняття спадщини видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого остання являється спадкоємцем майна зазначеного у заповіті ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та складається з 43/100 часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 .

01.03.2019р, державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області винесено Постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0628 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: НОМЕР_1 , а 20.03.2019 року аналогічна за змістом Постанова про відмову була винесена щодо позивача ОСОБА_2 . Підставою для винесення Постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії, являлася неможливість встановлення нотаріусом складу спадкового майна, а саме належну спадкодавцю частку в земельній ділянці за кадастровим номером: НОМЕР_1 , яка являється об`єктом спільної сумісної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 355 ЦК Українимайно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 368 ЦК Україниспільною сумісною власністю визначається власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК Україниу разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦКчастка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», відповідно до ст. 1226 ЦКчастка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємців учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦКвбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному майні.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995р.частка учасника спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини.

Виходячи з підстав набуття права власності на вказане нерухоме майно, то слід виходити з того, що кожен з співвласників має рівну з іншими співвласниками частку у спільному майні, тобто частка кожного з співвласників визначається як 1/2.

Таким чином, частка спадкодавця ОСОБА_3 у вказаній земельній ділянці як у спільному сумісному майні за принципом рівності часток становить1/2.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна з законних підстав, то позивач може захистити і довести свої спадкові та майнові права у суді.

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України).

За змістом положень п. "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"роз`яснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Уст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом п. "а" ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

Таким чином, встановлено, що спадкодавці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала НОМЕР_2 частина земельної ділянки площею 0, 0628 га з кадастровим номером: НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . Таким чином дана частина земельної ділянки увійшла до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за законом двома спадкоємцями першої черги - дітьми спадкодавиці: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках (по 1/4 частині кожен). Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна з законних підстав, то позивачі мають право на судовий захист.

Враховуючи викладене вище, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 355, 357, 368, 372, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81,206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити;

встановити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0, 0628 га за кадастровим номером: НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , становить 1/2;

визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0, 0628 га за кадастровим номером: НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0, 0628 га за кадастровим номером: НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за закономпісля ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 24.06.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова