Справа № 369/9135/17
Провадження № 2/369/754/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24.06.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Середенко Б.С.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між нею та ОСОБА_4 17 лютого 2016 року укладено договір позики. За даним договором відповідач отримав у борг грошові кошти в розмірі 9 358 276 грн, що на момент укладення було еквівалентно 339 400 дол. США, які зобов`язувався повертати частинами 1 240 650 грн., що є еквівалентом 45 000 дол.США+1%: до 15 грудня 2016 року, до 15 січня 2017 року, до 15 лютого 2017 року, до 15 березня 2017 року, до 15 квітня 2017 року, 15 травня 2017 року, до 15 червня 2017 року. Останній платіж мав бути здійснений до 15 липня 2017 року в розмірі 672 708 грн., що є еквівалентом 24 400 дол. США. Свої зобов`язання відповідачка частково виконувала та повертала кошти у встановленому розмірі, у погоджені строки.

Разом з тим залишились не погашеними зобов`язання: до 15 травня 2017 року 5600 грн., що в еквіваленті на15 травня становить 148 400 грн. (98 днів прострочення, з 16 травня 2017 року по 21 серпня 2017 рік); до 15 червня 2017 року 45 000 дол. США, що в еквіваленті на 15 червня становить 1 172 250 грн. (67 дні прострочення, з 16 червня 2017 року по 21 серпня 2017 рік); до 15 липня 2017 року 24 400 дол. США, що в еквіваленті на 15 липня 2017 року становить 636 596 грн. (37 днів прострочення, з 16 липня 2017 року по 21 серпня 2017 рік.

Загальний розмір заборгованості становить 1 957 246 грн.

Вказав, що за ст. 625 ЦК України та умовами договору позики відповідач має повернути борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 82 311,34 грн. та 8% річних в розмірі 100 558, 11 грн. Також умовами договору сторони погодили розмір пені за невиконання або неналежне виконання умов договору позики: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від несвоєчасного повернення сум позики за кожен день прострочення. Сума пені становить 326 308,18 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 2 467 400,33 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

09 жовтня 2017 року до суду подана заява про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 64-66). Вказала, що боргові зобов`язання не виконані, тому нарахована пеня за період з 29 серпня 2017 року по 09 жовтня 2017 року. Нарахована пеня за даний період становить 56 304,34 грн., 8% річних 18 017,38 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 2 541 721,72 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

12 квітня 2018 року надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. Вказала, що боргові зобов`язання не виконані, тому нарахована пеня за період з 02 грудня 2017 року по 15 квітня 2018 рік. Нарахована пеня за даний період становить 226 236,19 грн., 8% річних 57 913,03 грн. Також підлягають до стягнення інфляційні втрати за вищевказаний період становить 67 282,97 грн. Таким чином, загальна сума штрафних санкцій з інфляційним збільшеннями становить 745 225,78 грн., а сума заборгованості станом 15 квітня 2018 року становить 3 053 903,96 грн.

Також вона понесла витрати на правову допомогу в розмірі 21 792,12 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 3 053 903 грн.; судові витрати по сплаті правової допомоги в розмірі 21 792,12 грн. та по сплаті судового збору 8000 грн. покласти на відповідача.

05 червня 2018 року до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 134-136). Вказала, що боргові зобов`язання не виконані, тому нарахована пеня за період з 16 квітня 2018 року по 05 червня 2018 року. Нарахована пеня за даний період становить 92 982,52 грн., 8% річних 21 878,26 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 3 168 763 грн.; судові витрати по сплаті правової допомоги в розмірі 21 792,12 грн. та по сплаті судового збору 8000 грн. покласти на відповідача.

13 листопада 2018 року позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 153-156). Вказала, що боргові зобов`язання не виконані, тому нарахована пеня за період з 29 серпня 2017 року по 07 листопада 2018 рік. Нарахована пеня за даний період становить 742 681 грн., 8% річних 187 037,65 грн. Також підлягають до стягнення інфляційні втрати за вищевказаний період становить 217 111,58 грн. Таким чином, загальна сума штрафних санкцій з інфляційним збільшеннями за період з 29 серпня 2017 року по 07 листопада 2018 року становить 1 146 830,25 грн., а сума заборгованості станом 07 листопада 2018 року становить 3 614 230 грн.

Також вона понесла витрати на правову допомогу в розмірі 21 792,12 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 3 614 230,58 грн.; судові витрати по сплаті правової допомоги в розмірі 21 792,12 грн. та по сплаті судового збору 8000 грн. покласти на відповідача.

09 квітня 2019 року до суду поданий відзив відповідача ОСОБА_3 Вказала, що дійсно між ними був укладений договір позики. Разом з тим, ними не було досягнуто остаточної згоди щодо визначення еквіваленту позики в іноземній валюті. Тому всі розрахунки по виконанню договору є неправильними та можуть бути взяті судом до уваги. Також зазначила, що у якості забезпечення виконання умов договору позики був укладений договір іпотеки. Тому позивачка може задоволити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і в поза судовому порядку. Просили відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні до участі в розгляді справи у якості третьої особи залучено ОСОБА_5 особа, з якою укладено договори іпотеки.

13 травня 2019 року до суду подана відповідь на відзив. Позивач зазначив, що умови договору були чітко погоджені сторонами договору, в тому числі щодо курсу валюти. При сплаті чергових внесків, жодних заперечень або непорозумінь не виникало. Також вважають безпідставними посилання на наявність іпотечного майна, оскільки вона також обтяжено ще й судовими заборонами, що унеможливлює звернення стягнення без зняття таких арештів. Просили суд задоволити позов.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання ОСОБА_5 не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При розгляді справи судом встановлено, що 17 лютого 2106 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики. Відповідно до умов договору позичальник отримує в борг грошові кошти в сумі 9 358 276 грн. Сторони погодили визначити грошовий еквівалент позики в іноземній валюті (доларах США) за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до долара США + 1% від середнього курсу продажу. На день укладення цього договору еквівалент переданих позичальнику грошових коштів складає 339 400 дол. США (станом на 17 лютого 2016 року середній курс продажу комерційними банками гривні до долару США складає: 27,3 грн. = 1 долар). Отже, 27,3 грн. + 1% (складає 0,27 коп.) = 27,57 грн.

Сторони домовились, що сума позики, що підлягає сплаті позичальником позикодавцю, визначається в день сплати за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до долару США на день платежу при умові, що загальний розмір позики в еквіваленті складає 339 400 дол. США. (п.2).

Згідно зі статтею 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, розписка як документ, або договір, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Укладений договір позики посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області Воробйовою Т.А.

У п.3 передбачено, що факт одержання позики підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником.

На підтвердження передання суми позики позивач надала суду також розписку про отримання ОСОБА_4 в борг кошти в розмірі 9 358 276 грн. (а.с. 11).

Факт отримання грошових коштів при розгляді справи не оспорювався.

П.6 сторони погодили строк повернення позики.

Позика повертається протягом 8-місячного строку до 15 липня 2017 року шляхом щомісячної виплати частини позики з 10 по 15 числа кожного місяця, починаючи з грудня 2016 року згідно погодженого графіку:

з 10 по 15 грудня 2016 року: 1 240 650 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 45 000 дол. США за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до дол.США +1%;

з 10 по 15 січня 2017 року: 1 240 650 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 45 000 дол. США за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до дол.США +1%;

з 10 по 15 лютого 2017 року: 1 240 650 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 45 000 дол. США за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до дол.США +1%;

з 10 по 15 березня 2017 року: 1 240 650 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 45 000 дол. США за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до дол.США +1%;

з 10 по 15 квітня 2017 року: 1 240 650 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 45 000 дол. США за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до дол.США +1%;

з 10 по 15 травня 2017 року: 1 240 650 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 45 000 дол. США за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до дол.США +1%;

з 10 по 15 червня 2017 року: 1 240 650 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 45 000 дол. США за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до дол.США +1%;

з 10 по 15 липня 2017 року: 672 708 грн., що на день укладення договору є еквівалентом 24 400 дол. США за середнім курсом продажу комерційними банками гривні до дол.США +1%.

За ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

При вирішенні справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду України у справі за N 6-284цс17. Так, згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано докази, що підтверджують укладення договору позики, погодження сторонами всіх істотних умов договору позики. Посилання відповідача щодо неконкретизованого курсу долара США спростовується умовами укладеного договору, який власноручно підписаний відповідачем. При цьому суд враховує, що позика частково була повернута позикодавцю, при цьому у відповідача не виникало заперечень щодо зарахування сум до повернутих коштів. Не навела відповідачка і власного контрозрахунку щодо основної заборгованості, обмежившись лише запереченнями щодо поданого позивачем розрахунку.

Умовами договору погоджено порядок повернення коштів. При поверненні частини позики готівкою повернення підтверджується нотаріально засвідченою заявою позикодавця про отримання грошей, при безготівкому поверненню частини позики повернення підтверджується випискою з банківського рахунку позикодавця.

На підтвердження часткового повернення позики до матеріалів справи додано нотаріально посвідченні заяви ОСОБА_3 щодо повернення коштів (а.с. 12-19):

06 грудня 2016 року отримано 2 430 000 грн., що в еквіваленті становить 90 000 дол.США; 15 березня 2017 року отримано 1 210 680 грн., що в еквіваленті становить 45 000 дол.США; 30 березня 017 року отримано 811 200 грн., що в еквіваленті становить 30 000 дол.США; 11 травня 2017 року отримано 262 500 грн., що в еквіваленті становить 10 000 дол.США; 31 травня 2017 року отримано 639 280 грн., що в еквіваленті становить 24400 дол.США; 14 червня 2017 року отримано 259 900 грн., що в еквіваленті становить 10 000 дол.США; 06 липня 2017 року отримано 783 300 грн., що в еквіваленті становить 30 000 дол.США; 09 серпня 2017 року отримано 643 250 грн., що в еквіваленті становить 25 000 дол.США.

На підставі поданого суду розрахунків, заяв щодо повернення коштів, суд приходить до висновку, що залишились не погашеними зобов`язання: до 15 травня 2017 року 5600 грн., що в еквіваленті на 15 травня становить 148 400 грн. (98 днів прострочення, з 16 травня 2017 року по 21 серпня 2017 рік); до 15 червня 2017 року 45 000 дол. США, що в еквіваленті на 15 червня становить 1 172 250 грн. (67 дні прострочення, з 16 червня 2017 року по 21 серпня 2017 рік); до 15 липня 2017 року 24 400 дол. США, що в еквіваленті на 15 липня 2017 року становить 636 596 грн. (37 днів прострочення, з 16 липня 2017 року по 21 серпня 2017 рік. Загальний розмір заборгованості становить 1 957 246 грн., що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 , тому вимоги в цій частині суд задовольняє.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За. ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи та поданого договору вбачається, що строк повернення коштів був погоджений у буд-якому випадку не пізніше 15 липня 2017 року.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

П.16 договору позики передбачено, що у випадку прострочення виконання договору він несе відповідальність за порушення грошового зобов`язання у відповідності до ст.625 ЦК України, а саме на вимогу позикодавця позичальник зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 8% річних від простроченої суми.

Оскільки кошти не були повернуті в строк, умови п.16 договору, тому обґрунтовані є доводи позову щодо стягнення восьми відсотків річних та відшкодування позикодавцю інфляційних втрат. Так, перевіривши подані суду розрахунки нарахувань, суд вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги щодо стягнення за період: з 16 лютого 2017 року по 28 листопада 2017 року інфляційних втрат 82 311,34 грн. та 8% річних 101 534,81 грн.; та з 29 серпня 2017 року по 07 листопада 2018 року інфляційних втрат 217 111,58 грн. та 8% річних 187 037,65 грн. Тому вимоги в цій частині також є обґрунтованими.

За ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За правилом ст. 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих неналежним виконання зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

П. 17 договору позики сторони погодили, що у випадку порушення позичальником графіку повернення позики, зазначеного в п.6.2 договору, позичальник повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від своєчасно неповернених сум позики за кожен день прострочення виконання договору.

При цьому, сторони домовились про збільшення строків позовної давності для стягнення пені за договором до строків позовної давності основного зобов`язання, а саме до трьох років (п.19).

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо повернення позики у строк не пізніше 15 липня 2017 року, тому позивач також просив стягнути з відповідача пеню за період: з 16 лютого 2017 року по 28 серпня 2017 року в розмірі 326 308,18грн.; та з 29 серпня 2017 року по 07 листопада 2018 року в розмірі 742 681,02 грн.

При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Так, за ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до роз`яснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобов`язань).

При вирішенні питання про стягнення пені судом враховують наступні встановлені обставини.

Так, отримуючи грошові кошти в борг ОСОБА_4 зобов`язувався їх повернути у строк у будь-якому разі не пізніше 15 липня 2017 року. Частково повертав борг, залишилось не повернутими 1 957 246 грн. Позичальник частково відшкодував свої збитки, завдані простроченням виконання шляхом стягнення з відповідача інфляційних втрат та 8% річних на загальну суму 587 995,38 грн. Тому зменшує заявлену позивачем пеню до 300 000 грн., що буде достатнім для покриття всіх збитків позивача і відповідатиме меті забезпечення виконання умов договору, не буде непомірним та не поставить відповідача у вкрай невигідне, скрутне становище. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу завдана така істотна шкода, не заявлено клопотань про їх витребування, у разі складнощів в їх отриманні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат.

При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 8000 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 21 792 грн., що підтверджено відповідними доказами, які підлягають стягненню з відповідача відповідно до задоволеної частини позовних, а саме в розмірі 23 452,26 грн..

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 1 957 246 грн. (один мільйон дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч двісті сорок шість грн.), інфляційні втрати в розмірі 299 422,92 грн. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч чотириста двадцять дві грн. 92 коп.), вісім відсотків річних в розмірі 288 572,46 грн. (двісті вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят дві грн. 46 коп.), пеню за неналежне виконання в розмірі 300 000 грн. (триста тисяч грн.) та судові витрати в розмірі 23 452,26 грн. (двадцять три тисячі чотириста п`ятдесят дві грн. 26 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич