Номер провадження: 22-ц/813/1286/19
Номер справи місцевого суду: 2-1184/11
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого- Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Біляївського районного суд Одеської області від 16 липня 2018 року у складі судді Пендюри Л.О.,

встановив:

У травні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.05.2008, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. зареєстрованого за №2349 недійсним.

Рішенням Біляївського районного суд Одеської області від 16 червня 2011 року позов задоволено. Визнано недійсним шлюбний договір, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 26.05.2008, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С., зареєстрований за №2349.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2013 року рішення Біляївського районного суд Одеської області від 16 червня 2011 року залишено без змін.

06.07.2018 ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Біляївського районного суд Одеської області від 16 червня 2011 року за нововиявленими або виключними обставинами. В заяві просила прийняти та розглянути заяву, переглянути дану справу та скасувати рішення Біляївського районного суд Одеської області від 16 червня 2011 року, ухвалити нове, яким визнати шлюбний договір №2349 дійсним. В заяві послалася на те, що Апеляційний суд Одеської області у своїй постанові від 31.05.2018 у справі №496/1244/16-ц, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування удаваними правочинами, визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя, встановив, що спірна земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_1 була особистою приватною власністю ОСОБА_2 , яку вона у 2011 році подарувала ОСОБА_4 , отримавши за неї у 2006 році від ОСОБА_5 50000 доларів США. Таким чином, на підставі ст. 57 ч. 1 п. 3 СК України, зазначені грошові кошти були її особистими коштами, які вона витратила на придбання Ѕ частини садового будинку з господарчими спорудами та земельну ділянку під НОМЕР_1 , що АДРЕСА_3 ». Вказана обставина була також оговорена в п. 1.2 шлюбного договору, укладеного 26.05.2008 між нею та ОСОБА_1 , який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.06.2011, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.12.2013, було визнано недійсним. Визнаючи шлюбний договір недійсним суди першої та апеляційної інстанції посилались, крім іншого, на те, що ОСОБА_2 погодилась з тим, що Ѕ частина садового будинку з господарчими спорудами та земельна ділянка під НОМЕР_1, що знаходяться в АДРЕСА_3 , є спільною сумісною власністю подружжя, що не відповідає дійсності та підтверджується постановою Апеляційного суду Одеської області від 31.05.2018.

Ухвалою Біляївського районного суд Одеської області від 16 липня 2018 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.06.2011 у цивільній справі №2-1184/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору недійсним за нововиявленими або виключними обставинами відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд її скасувати та постановити нову про направлення на новий розгляд до суду першої інстанції заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в заяві від 06.07.2018 заявник просить переглянути рішення суду від 16.06.2011, яке набрало законної сили 10.12.2013, з підстав, які були встановлені у вказаному судовому рішенні, але скасовані в рішенні суду апеляційної інстанції від 31.05.2018 під час розгляду іншої справи. На підставі п. 3 ч.2 ст. 423 та п. 2 ч.2 ст. 424 ЦПК України заявник не пропустив десятирічний строк подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

В доповнення до апеляційної скарги апелянт просив скасувати оскаржувану ухвалу, заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

ОСОБА_1 в письмових поясненнях на апеляційну скаргу просив відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін та просив розглянути справу без участі позивача.

В запереченнях на пояснення ОСОБА_1 ОСОБА_2 просила скасувати оскаржувану ухвалу, заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами виходив з того, що заявниця у своїй заяві, поданій до суду 10.07.2018, просить переглянути рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.06.2011, яке набрало законної сили 10.12.2013 (дата винесення ухвали Апеляційного суду Одеської області), з підстав, викладених в постанові Апеляційного суду Одеської області від 31.05.2018 у справі №496/1244/16-ц. Тобто заявницею пропущено трирічний строк подання заяви про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.06.2011 за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (ст. 423 ч.1, ч.2 п.1 ЦПК України).

Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. З урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (ст. 424 ч.1 п.1, ч.ч.2,3 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішення Біляївського районного суду Одеської області прийняте 16.06.2011 та набрало законної сили 10.12.2013 (дата винесення ухвали Апеляційного суду Одеської області).

Отже, не пізніше 10.12.2016 заявник мав право звернутися до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з підстав передбачених п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України.

Натомість з заявою ОСОБА_2 звернулася до суду засобами поштового зв`язку 06.07.2018.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 30.03.2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

З наведеного слідує, що заявник пропустив трирічний строк подання заяви про перегляд рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16.06.2011 за нововиявленими обставинами.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами через пропуск строку для подачі заяви, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишає без змін з підстав, зазначених в мотивувальній частині постанови.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про те, що на підставі п. 3 ч.2 ст. 423 та п. 2 ч.2 ст. 424 ЦПК України заявник не пропустив десятирічний строк подання заяви, крім того, заяву подано до спливу строку позовної давності, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 424 ЦПК України з підстав, визначених пунктами 2-3 частини другої та частиною третьою статті 423 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

У даному випадку до заяви ОСОБА_2 десятирічний строк не може бути застосований, так як заявник звернувся з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з підстав передбачених п. 1 ч.2 ст. 423 ЦПК України.

При цьому, у даному випадку діють положення закону про строки подачі заяви, визначені ст. 424 ЦПК України, а не вимоги закону про позовну давність.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суд Одеської області від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: