П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м. Київ

Справа № 379/885/18

Провадження: № 22-ц/824/8788/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Ратнікової В.М.,

секретар Глухенька М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Таращанського районного суду Київської області від 21 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Зінкіна В.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Таращанської районної державної адміністрації Київської області, про визнання права власності на автомобіль,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_4 Місцем відкриття спадщини після його смерті є с. Кирдани Таращанського району Київської області. За життя померлий заповіту не складав. Перебуваючи у шлюбі 10.03.2011 року вони придбали легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель NIVA 21230, тип - легковий універсал, рік випуску - 2006 р., реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 11.03.2011 року Ставищенським РЕВ при УДАІ ГУМВС в Київській області на ім`я ОСОБА_4 , вартістю 95068,77 грн. Отже, даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і їй як дружині належить 1/2 його частина. Крім того, особисто нею було понесено витрати на поховання спадкодавця та облаштування місця поховання (встановлено пам`ятник). Також, за її кошти було проведено поминальні обіди. Загальна сума витрачених коштів на поховання та проведення поминальних заходів складає 58319 грн., що підтверджується відповідними накладними та квитанціями. В даному випадку ці витрати повинні бути пропорційно сплачені кожним із спадкоємців. В свою чергу, донька померлого - ОСОБА_3 пропозицію повернути частину витрачених на поховання коштів проігнорувала, тому, вважає, що ці витрати повинні бути стягнуті за рахунок неоформленого спадкового майна, а саме часток у автомобілі, вартість якого складає 95068,77 грн. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті померлого чоловіка є вона, їхня з померлим чоловіком неповнолітня донька - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - донька померлого від іншого шлюбу. Отже, кожен із них має право на 1/3 частину спадкового майна. Всі спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. було відкрито спадкову справу за № 124/2017 і видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. В подальшому ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на Ѕ частку спільного майна подружжя (1/2 частини автомобіля CHEVROLET NIVA 21230) та свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку Ѕ частини цього автомобіля, проте, у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за від 26.06.2018 року за № 352/02-14, і запропоновано звернутися до суду, оскільки ОСОБА_3 , донька померлого (від іншого шлюбу), не визнає той факт, що автомобіль є спільним майном подружжя.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 21 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на дві третини автомобіля марки CHEVROLET, модель NIVA 21230, тип - легковий універсал, рік випуску - 2006, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 11.03.2011 року Ставищенським РЕВ при УДАІ ГУМВС в Київській області на ім`я ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 316,89 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 666,66 грн., витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 133,33 грн., а всього 1116,88 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням в частині відмови у проведенні взаємозаліку витрат на поховання за рахунок спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , що складається з автомобіля марки CHEVROLET, без сплати компенсації відповідачам, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права та порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не взяв до уваги подані нею докази на обґрунтування позовної вимоги про стягнення понесених нею витрат на поховання померлого чоловіка ОСОБА_4 та облаштування місця поховання в рахунок неоформленого спадкового майна у виді часток на автомобіль CHEVROLET. Відповідно до ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодовувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 взагалі не повинна відшкодовувати такі витрати.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на дві третини автомобіля не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Відповідачі правом відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 360 ЦПК України не скористались.

ОСОБА_8. , як законний представник ОСОБА_2 , 27 травня 2019 року направила до суду заяву, в якій підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просила розглядати справу без участі ОСОБА_2

27 травня 2019 року ОСОБА_1 направила до суду письмові пояснення, в яких просила розглядати справу без її участі.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в оскаржуваній частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В силу вимог ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені районним судом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . За життя померлий заповіту не складав. (а.с.123)

На момент смерті ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем з 07.06.2005 року.(а.с.125)

10.03.2011, за час подружнього життя сторони придбали легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель NIVA 21230, тип - легковий універсал, рік випуску - 2006 р., реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 11.03.2011 року Ставищенським РЕВ при УДАІ ГУМВС в Київській області на ім`я ОСОБА_4 , вартістю 95068.77 грн.(а.с.40).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на вказаний автомобіль.

Спадкоємцями на спадкове майно першої черги за законом в силу ст. 1261 ЦК України є позивач та відповідачі по справі: дочка спадкодавця - ОСОБА_2 , та дочка спадкодавця від іншого шлюбу - ОСОБА_3 (а.с.126, 127).

У визначений законодавством строк сторони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом щодо житлового будинку та земельних ділянок, по одній третій кожному зі спадкоємців. (а.с.132-139).

В червні 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Федкевич Н.М. із заявою про видачу в цілому на її ім`я Свідоцтва про право на спадщину на легковий автомобіль.

Постановою нотаріуса від 26.06.2018 № 352/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, оскільки заявлені нею права не відповідають наявним правовстановлюючим документам на майно згідно матеріалів спадкової справи № 124/2017, так як власником транспортного засобу за даними технічного паспорту є померлий ОСОБА_7 (а.с.140-142).

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Частинами першою та третьою статті 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Частиною першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Суд першої інстанції вірно визначив, що Ѕ частина автомобіля належить позивачу на праві спільної сумісної власності, а спадкуванню на загальних підставах підлягає друга частина автомобіля, яка за життя належала померлому ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Отже, спадкоємці ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають право на спадкування у рівних частках Ѕ частини автомобіля померлого, тобто, по 1/3 цієї частини, або 1/6 частини всього автомобіля.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що проведення запропонованого позивачем взаємозаліку часток спадкового майна не передбачене чинним законодавством.

При перевірці доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, просила визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки CHEVROLET NIVA 21230 та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля, що є спільним майном подружжя, окрім того, визнати за нею право власності на 1/3 частку спадкового майна, без сплати компенсації відповідачам.

3 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій також просила провести взаємозалік вартості часток спадкового майна, що належить відповідачам: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вигляді по 1/3 частці спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з Ѕ автомобіля марки CHEVROLET NIVA 21230, та витратами, понесеними нею на поховання у розмірі 58319 грн. і визнати за нею право власності на 1/3 частину даного автомобіля.

Щодо розміру понесених позивачем витрат на поховання померлого ОСОБА_5 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Слід відмітити, що обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам.

Зокрема, згідно листа Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 року № 193 про «Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг» до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання;оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

Зі змісту вищенаведеної норми слідує, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями, а тому поминальний обід, виготовлення та встановлення пам`ятника не входять до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.03.2018 р. у справі № 554/1793/15-ц.

ОСОБА_1 , обґрунтовуючи розмір понесених витрат на поховання спадкодавця, які на її думку, повинні бути сплачені кожним із спадкоємців, посилається на рахунки та накладні, які містяться в матеріалах справи (а.с.21-29, 31).

Однак, з урахуванням вищевикладеної правової позиції, заявлена сума таких витрат не підлягає відшкодуванню, оскільки частина таких рахунків свідчить про витрати на придбання продуктів харчування, що є по суті витратами на поминальні обіди та на придбання та встановлення пам`ятника. (а.с. 21, 22, 24-26).

З наданих письмових доказів убачається, що на поминальні обіди позивачем витрачено 16809,50 грн., на придбання та встановлення пам`ятника - 17900 грн., витрати на поховання, передбачені ст. 1232 ЦК України, становлять 9525 грн.

Посилання позивача щодо можливості проведення взаємозаліку не заслуговують на увагу з огляду на те, що вимоги про відшкодування витрат, понесених нею на поховання, не заявлені, а чинне законодавство не передбачає стягнення таких витрат за рахунок вартості спадкового майна.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Згідно ч. 2 ст. 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

Позивачем фактично порушено питання щодо поділу спадщини.

Зі змісту вищезазначених норм, які є спеціальними для даних правовідносин, убачається, що без порушення питання про стягнення розумних витрат на поховання та розподілу частини спадщини (рухомого майна), суд позбавлений можливості провести запропонований ОСОБА_1 взаємозалік грошових коштів, витрачених нею на поховання та вартості грошової компенсації, належної кожної із спадкоємців за частку у спадковому майні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в обраний нею спосіб.

Таким чином, рішення Таращанського районного суду Київської області від 21 березня 2019 року в частині відмови у проведенні взаємозаліку витрат на поховання за рахунок спадкового майна без сплати компенсації відповідачам, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 21 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

В.М. Ратнікова