Справа № 454/3135/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/1003/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м.Львів

Справа №454/3135/16

Провадження № 22ц/811/1003/19

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - Приколота Т.І.

судді : Мікуш Ю.Р., Савуляк Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області

на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області, постановлену у м. Сокалі 20 листопада 2018 року (суддя Струс Т.В.)

у справі

за скаргою ОСОБА_1 на дії Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, зазначивши, що на виконанні у цьому відділі перебував виконавчий лист, виданий Сокальським районним судом Львівської області 11 травня 2017 року, згідно якого стягнуто із ОСОБА_2 в його ( ОСОБА_1 ) користь 100 000 грн. моральної шкоди. Зазначає, що 17 травня 2017 року він звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби. Вказує, що з часу відкриття виконавчого провадження він (заявник) неодноразово звертався до відділу ДВС для отримання інформації про хід виконання рішення суду та вжиті виконавцем заходи, проте жодних відомостей не отримав. Стверджує, що рішення суду не виконано. Зазначає, що державним виконавцемне здійснено всіх необхідних заходів для виконання рішення суду. Виконавець не переконався, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення з метою погашення боргу. Просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття всіх передбачених законом заходів щодо виконання рішення суду, а також зобов`язати державного виконавця виконати рішення суду.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2018 року скаргу задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо невжиття всіх необхідних заходів при виконанні виконавчого документа №454/3135/16-ц, виданого 11 травня 2017 року Сокальським районним судом Львівської області.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалу суду оскаржує Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Зазначає, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № АСВП 54081135 щодо виконання виконавчого листа Сокальського районного суду Львівської області від 11 травня 2017 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 100 000 грн. 8 червня 2017 року державним виконавцем Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано боржнику для виконання та стягувачу - для відома. Вказує, що державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. До постанови про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано боржнику долучено декларацію про доходи для заповнення відомостей. Постанова про відкриття виконавчого провадження повернулася на адресу відділу за закінченням терміну зберігання. З метою перевірки майнового стану боржника скеровано запити та вимогу в реєструючі органи для отримання інформації про рахунки та доходи боржника, та ряд запитів про наявність майна і соціальних виплат, документування паспортом для виїзду за кордон. Зазначає, що 7 червня 2017 року до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області скеровано запит щодо документування боржника паспортом для виїзду за кордон. Стверджує, що 20 липня 2017 року на адресу боржника скеровано виклик державного виконавця, боржник на даний виклик не з`явився. Відомості про наявність нерухомого майна у боржника відсутні, немає зареєстрованих транспортних засобів, відсутні відкриті рахунки у банківських установах, на обліку як одержувач пенсії не перебуває, інформація про місце праці відсутня, на обліку як безробітна не перебуває. Згідно відповіді адресного бюро м. Львова від 30 вересня 2017 року боржник числиться за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_1 . Вказує, що 11 грудня 2017 року до Сокальського районного суду Львівської області скеровано подання про розшук боржника у зв`язку з тим, що при виході за адресою боржника двері були зачинені, доступу не було, боржника не виявлено. Згідно довідки № 1053 Поторицької сільської ради від 26 вересня 2017 року боржник зареєстрована у с .Поториця , однак по цій адресі не проживає, її місце знаходження не відоме. Вважає, що виконання ухвали про розшук боржника, судом покладається на органи поліції, в даному випадку на Сокальське ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, а не на державного виконавця. Стверджує, що державним виконавцем не порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки всі заходи примусового виконання здійснюються виключно в рамках законодавства України в межах повноважень, в порядку та в спосіб відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Встановлено, що 11 травня 2017 року Сокальським районним судом Львівської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 000 грн. моральної шкоди.

8 червня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

20 липня 2017 року винесено постанову про арешт майна боржника.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем вчинено дії щодо розшуку майна боржника, а також з`ясування джерел його доходу.

Встановлено, що із поданням про оголошення розшуку боржника, начальник відділу ДВС звертався до Сокальського районного суду Львівської області.

Однак, відсутні відомості щодо результатів розшукових дій боржника, встановлення його місця перебування тощо.

Згідно із ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження (8 червня 2017 року) не вжито всіх необхідних заходів щодо виконання рішення суду, зокрема щодо розшуку боржника, обмеження її в праві виїзду та інше.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм закону.

Керуючись: п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, 441 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Залишити ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2018 року без змін, апеляційну скаргу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області залишитибез задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена і підписана 6 червня 2019 року.

Головуючий

Судді