Провадження №22-ц/812/1031/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Миколаїв

Справа № 484/2418/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ДП «СЕТАМ»,

про виключення майна з акту опису та арешту, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування реєстрації права власності,

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_4

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Мельничук О.В. 22 березня 2019 року в приміщенні цього ж суду, повни й текст рішення складено 27 березня 2019 року

у с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Первомайського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ( далі Первомайський ВДВС) та Єфімова Є.О. про виключення майна з акту опису та арешту, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування реєстрації права власності.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником нежитлового приміщення, розташованого в АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв. м. на підставі договору дарування, посвідченого 12 вересня 2007 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу. Вказаним приміщення він користується з моменту отримання в дар.

У липні 2017 року позивачу стало відомо, що належне йому приміщення було продано на електронних торгах ОСОБА_2 та останній є власником вказаного приміщення на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, виданого 18 липня 2017 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Селявіною С.В. та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивач зазначає, що вказане нерухоме майно було описано та арештовано державним виконавцем Первомайського ВДВС в межах виконавчого провадження, боржником в якому є ОСОБА_3 , який подарував зазначене майно позивачу у 2007 році.

Посилаючись на те, що державний виконавець Первомайського ВДВС вніс неактуальну інформацію про вищезазначене нерухоме майно, а також те, що боргові зобов`язання ОСОБА_3 не можуть бути виконані за рахунок майна, власником якого є позивач, останній просив зобов`язати Первомайський ВДВС виключити з акту опису та арешту майна нежитлове приміщення, напівпідвал, загальною площею 51,8 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 , яке складається з вбудованого нежитлового напівпідвального приміщення в житловий будинок, літ. «А-5ж», визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Селявіною С . В. 18 липня 2017 року, відповідно до якого право власності на спірне житлове приміщення зареєстроване за ОСОБА_2 .

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2018 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Державне підприємство «Сетам» (Далі - ДП «Сетам»).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 посилаючись на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що позивач не набув право власності на спірне нерухоме майно за договором дарування, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ДП «Сетам», посилаючись на те, що порядок проведення електронних торгів було дотримано, позивач не ставить питання про визнання торгів недійсним, тому відсутні підстави для визнання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів недійсним, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Первомайського ВДВС, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не набув право власності на спірне нерухоме майно за договором дарування, оскільки цей договір не пройшов державної реєстрації, а тому відсутні підстави вважати позивача власником спірного майна.

Проте, не з усіма висновками суду першої інстанції можна погодитись.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Первомайському ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження з виконання виконавчих листів № 2/484/787/15 від 13 серпня 2015 року та № 1/484/1728/14 від 26 січня 2015 року, виданих Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 707 137 грн. 28 коп. боргу та на користь ПАТ «Імексбанк» 61 745 грн. 11 коп. заборгованості за кредитним договором.

Під час проведення виконавчих дій в межах зазначеного виконавчого провадження, 14 лютого 2017 року постановою державного виконавця Первомайського ВДВС було накладено арешт на нерухоме майно, що належить боржнику згідно отриманої інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 51,8 кв. метрів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

В подальшому зазначене приміщення було передано на реалізацію ДП «Сетам», яке 26 червня 2017 року провело електронні торги з продажу зазначеного майна, переможцем яких став ОСОБА_2 , про що було складено протокол № 266248 проведення електронних торгів , а 30 червня 2017 року акт державного виконавця про проведення електронних торгів. На підставі акту державного виконавця Первомайського ВДВС приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Селявіною С.В. 18 липня 2017 року було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, відповідно до якого право власності на спірне нежитлове приміщення було зареєстроване за ОСОБА_2 .

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2007 року (до відкриття виконавчих проваджень) ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 нежитлове приміщення - напівпідвалу, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 51,8 кв.м, про що свідчить договір дарування нерухомого майна, який був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Сулімою В.Ф. ( а.с.6 т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Дійсно згідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Разом з тим, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав.

При цьому відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи права користування та володіння належним її на праві власності майном.

Відтак, відсутність реєстрації договору дарування, як правовстановлюючого документу у відповідному державному реєстрі, не впливає на правовий статус відповідного майна, не позбавляє ОСОБА_1 права власності, а тому і не надає прав ОСОБА_3 , як попередньому власнику, щодо володіння, користування чи розпорядження ним.

З матеріалів справи вбачається, що договір дарування, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , не розірвано, не визнано недійсним, тобто договір є чинним.

За таких обставин, слід дійти висновку про те, що на час винесення постанови про арешт майна боржника, та проведення електронних торгів, нежитлове приміщення не належало боржнику ОСОБА_3 , а тому не могло було бути арештовано та передано на торги.

Звертаючись до суду за захистом порушеного права позивач просив зобов`язати Первомайський ВДВС виключити з акту опису та арешту майна спірне нежитлове приміщення та визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Проте, зняття арешту з майна, яке в подальшому було реалізовано на електронних торгах, не можна вважати ефективним захистом порушеного права позивача .

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, відчуження майна з прилюдних торгів (електронних торгів) відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 6 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст.216 ЦК, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача). Якщо ж титульний власник майна стороною відповідного правочину не був, з метою відновлення його прав доцільно застосовувати вимоги з віндикації (п. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» .

Таким чином, титульний власник майна, який не є стороною договору, що укладався на торгах обмежений у можливості заявляти відповідні реституційні вимоги.

Проте, позивач, звертаючись до суду, таких вимог не заявляв та не посилався на обставини недійсності правочину та застосування віндикації, як способу захисту порушеного права.

Водночас, заявляючи вимоги про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів позивач не звернув уваги на те, що саме по собі свідоцтво за своїм змістом не є правочином, а тому його не можна визнавати недійсним за правилами недійсності правочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права позивача та характеру правопорушення.

Невірно обраний спосіб захисту порушеного права - є підставою для відмови у задоволенні позову, що передбачено загальними принципами захисту цивільних прав та інтересів, визначених ст. 16 ЦК України, тому враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з інших підстав, то рішення суду в частині підстав відмови у задоволенні позову слід змінити, відмовивши позивачу у задоволенні позову з вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381,382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 22 березня 2019 року змінити в частині підстав відмови у задоволенні позову.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 21 червня 2019 року.