ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1065/13-ц Номер провадження 22-ц/814/1678/19Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Кривчун Т.О.,

секретар Дикань Д.І.,

з участі представника боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2019 року, постановлену суддею Грузман Т.В.,

у справі за скаргою ОСОБА_3 на рішення головного державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Поліщук Ірини Анатоліївни,

в с т а н о в и в:

08.04.2019 ОСОБА_3 звернувся в суд зі скаргою на постанову державного виконавця Лубенського міськрайонного ВДВС від 21.03.2019 про накладення на нього, як боржника у виконавчому провадженні №37544927, штрафу в сумі 8 225,02 грн., що становить 30% суми заборгованості зі сплати аліментів станом на 21.03.2019. Вважає постанову незаконною, оскільки державний виконавець не врахував наявність судового рішення від 11.12.2018 про зменшення розміру аліментів та застосував норму ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», яка набрала чинності 28 серпня 2018 та її дія не може застосовуватися до тієї заборгованості по сплаті аліментів, яка виникла до зазначеної дати.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірною постанову головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Поліщук Ірини Анатоліївни ВП №37544927 від 21.03.2019 про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу на користь стягувача в розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 8 225,02 грн., за заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки. Ухвала вмотивована тим, що норма ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» набрала чинності 28.08.2018 та не має зворотньої дії у часі, а тому до зазначеної дати наявність заборгованості по сплаті аліментів не є підставою для притягнення до відповідальності у виді накладення штрафу згідно Закону України «Про виконавче провадження». Строк заборгованості зі сплати аліментів для цілей ч.14 ст.71 Закону обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, однак, у будь-якому випадку не раніше 28.08.2018. Державний виконавець не врахував дію закону у часі, безпідставно поширив його дію на відносини, які існували до набрання ним чинності, чим погіршив становище боржника у виконавчому провадженні.

Із вказаною ухвалою не погодилася стягувач ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу скасувати та у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Вважає, що норма права, яка вводить інститут штрафів на суму заборгованості по аліментах захищає економічні права дитини та штраф допускається не як відповідальність, а як компенсація коштів дитині, яка її невчасно отримала.

Заперечує правомірність застосування судом ст.58 Конституції України, оскільки ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» не містить відповідальності ні зазлочин, ні за проступок. Тим більше, що штраф стягується не на користь держави, а на користь дитини.

Доводить, що державний виконавець правомірно обчислив заборгованість з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та виніс законну постанову про стягнення із боржника штрафу.

У відзиві на апеляційну скаргу Лубенський ВДВС ГТУЮ у Полтавській області наполягає на правомірності вжитих заходів по накладенню штрафу, що у межах та у відповідності Закону України «Про виконавче провадження». Просить розглянути справу за відсутності представника відділу.

Боржник ОСОБА_3 надав відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що до даного виду юридичної відпорвідальності положення ст.58 Конституції України підлягаєть застосуванню в повній мірі, тому існуюча заборгованість не може впливати і враховуватиси при визнченні штрафних санкцій у майбутньому, тільки на заборгованість, яка виникне після 28.08.2018.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (ч.ч.1,3 ст.368 ЦПК України) .

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника - ОСОБА_1 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги,перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.04.2013 із ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 27.03.2014 до досягнення дитиною повноліття.

15.04.2013 державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу ДВС відкрито виконавче провадження №37544927 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.12.2017 розмір аліментів збільшено, вирішено стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.09.2017.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.12.2018 зменшено розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини всіх видів доходу ОСОБА_3 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.01.2019./а.с.7-8/

Постановою головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Поліщук І.А. винесено постанову ВП №37544927 від 21.02.2019 про накладення штрафу. Як убачається зі змісту вказаної постанови, у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, а саме 27 416,74 грн., тому сума штрафу, стягнутого із ОСОБА_3 на користь стягувача становить 8 225,02грн. ( 30% суми заборгованості)./а.с.6/

Задовольняючи скаргу та скасовуючи вказану постанову державного виконавця про накладення на боржника штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що норма ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає стягнення із боржника штрафу, не поширюється на заборгованість, яка утворилася до дня набрання чинності зазначеної норми, тобто до 28.08.2018 . Державний виконавець не врахував дію Закону в часі, безпідставно поширивши його дію на відносини, які існували до набрання ним чинності, чим погіршив становище боржника у виконавчому провадженні.

Апеляційний суд такі висновки міськрайонного суду визнає правильними, оскільки вони грунтуються на повно з`ясованих фактичних обставинах та правильно застосованих нормах матеріального права.

Доводи апеляційної скарги викладених висновків не спростовують, зводяться до незгоди з судовим рішенням та хибного тлумачення норм права.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що норма права, яка вводить інститут штрафів на суму заборгованості по аліментах допускається не як відповідальність, а як компенсація коштів дитині, яка її невчасно отримала, - є довільним тлумаченням такої норми.

Частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Вказаною нормою доповнено Закон України «Про виконавче провадження» на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018. Норма набрала чинності 28.08.2018.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Штраф - це один із видів забезпечення виконання зобов`язання (ст.ст.546,549 ЦК України), яким має допоміжний (акцесорний) стосовно основного зобов`язання характер.

Враховуючи, що штраф у цивільному праві за своєю юридичною природою є забезпеченням своєчасного виконання обов`язків боржника, накладення такого штрафу за наявності прострочення є одним із видів цивільно-правової відповідальності. А тому суд першої інстанції обгрунтовано застосував норму Конституції України щодо дії нормативно-правових актів в часі та дійшов вірного висновку про неможливість застосування штрафу до боржника, оскільки заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, утворилася за період до дня набрання чинності норми ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», тобто до 28.08.2018.

Доводи апеляційної скарги про те, що штраф допускається не як відповідальність, а як компенсація коштів дитині, яка її невчасно отримала,- є довільним та хибним тлумаченням зазначеної норми та апеляційним судом відхиляється.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367,368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.06.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

Т.О. Кривчун