Ухвала

28 травня 2019 року

м. Київ

справа № 761/35635/16-ц

провадження № 61-7503ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року в справі за позовом товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

ТСББ «Комфорт» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, позов ТСББ «Комфорт» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТСББ «КОМФОРТ» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги з утримання квартири та гаражного боксу за період з 1 листопада 2013 року по 30 листопада 2015 року на загальну суму - 18 103 грн 83 коп., кошти інфляційних втрат в розмірі - 4 778 грн 72 коп, 3% річних в розмірі - 1 006 грн 53 коп, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі - 1 378 грн, а всього- 25 267 грн 08 коп.

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення, та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом спору в даній справі єстягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат на загальну суму - 25 267 грн 08 коп.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100).

ОСОБА_1 у касаційній сказі вказує, що справа є малозначною, стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики але має для неї виняткове значення. Проте, заявник не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення цієї справи та чому справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1 та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 березня 2019 року в справі за позовом товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик