Ухвала

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 206/5662/17

провадження № 61-7494ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дніпровська міська рада,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Озеленітель»,

розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2019 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дніпровської міської ради, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Озеленітель», про скасування рішень.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано пункт 6 рішення Дніпропетровської міської ради від 18 грудня 2002 року № 153/5. Поновлено чинність державного акта на право постійного користування землею від 23 березня 1993 року.

Не погодившись із заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року, Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» подало апеляційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 21 грудня 2017 року закрито.

09 квітня 2019 року Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2019 року касаційну скаргу Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» залишено без руху та надано для усунення виявлених недоліків строк до 20 травня 2019 року, але не більше десяти днів із дня вручення ухвали, зокрема звернутися до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску.

У травні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме заява про поновлення строку на касаційне оскарження.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження заявник просить поновити йому строк на касаційне оскарження та вказує на те, що копію оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції представник Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» - адвокат Чоха К. О. отримав лише 29 березня 2019 року. На підтвердження зазначеного надано відповідні докази, а саме копію конверт та роздруківку відстеження поштових відправлень із сайту Укрпошти.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, зокрема отримання копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду 29 березня 2019 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Таким чином, недоліки касаційної скарги Комунальним підприємством «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» усунуті.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана норма права визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між заявником і сторонами у справі, у зв`язку із чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Враховуючи те, що із змісту позовних вимог та предмету спору судом не встановлено, а Комунальним підприємством «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» не доведено, яким чином судове рішення суду першої інстанції може вплинути на його права, інтереси або обов`язки, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що апеляційне провадження у цій справі необхідно закрити на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що рішенням суду першої інстанції порушуються права та обов`язки заявника, оскільки поновлення будь-якій особі права постійного користування земельною ділянкою, що належить до комунальної власності, стосується прав та інтересів територіальної громади міста, контроль за дотриманням яких покладено на Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради», є безпідставними з огляду на те, що згідно з приписами статті 122 Земельного кодексу України надання земельної ділянки комунальної власності у користування належить до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Таким чином, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження варто відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити Комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості Дніпропетровської міської ради» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Озеленітель», про скасування рішень відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик