Справа № 426/4644/19
РІШЕННЯ

іменем України

03 липня 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Попової О.М.

за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 , адреса проживання як внутрішньо переміщеної особи АДРЕСА_2 ), заінтересована особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (юридична адреса - смт. Білокуракине Луганської області, вул. Історична, буд. 81) про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Н.М., звернулася до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 однією родиною не менше п`яти років до дня смерті ОСОБА_2 до 06 березня 2015 року та перебування на його утриманні по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування поданої заяви зазначено, що вона та ОСОБА_2 з 1971 року перебували у шлюбі. Вона з чоловіком прожили разом з 1971 року до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Вони проживали за однією адресою: по АДРЕСА_1 , де вона й зараз проживає. Вона та її померлий чоловіком пенсіонери. У зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем їх постійного проживання, вона з чоловіком змінили місце проживання та зареєструвались як внутрішньо переміщені особи спочатку за однією адресою, а вже після смерті чоловіка вона зареєструвалась за іншою адресою. Після смерті чоловіка вона звернулась до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійному фонду України Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак інспектор усно пояснила, що вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого та їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком. Таким чином, вона не може здійснити дії щодо звернення до органу пенсійного фонду для реалізації свого право на оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, тим самим не можу реалізувати своє право на соціальних захист, гарантованого Конституцією України. У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник участі не брали, надали письмове клопотання, в якому на задоволенні заяви наполягають, просять розглянути справу за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи - Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання представника не направили, від якого на адресу суду не надходило жодних клопотань чи заяв.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_1 з 28 серпня 1971 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 виданим 28 серпня 1971 року (а.с. 7).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 67 років помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце його смерті м. Алчевськ, Луганська область, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області видане свідоцтво про смерть від 23 березня 2015 року (а.с. 8).

ОСОБА_2 за життя був пенсіонером за відпрацьованим підземним стажем, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 (а.с. 10).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, де отримує пенсію за віком, розмір якої складає 2746,65 грн. щомісячно (а.с. 16).

Після смерті чоловіка вона звернулась до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, де їй роз`яснено право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого, але відмовлено в оформленні такої пенсії у зв`язку відсутністю документа, що підтверджує постійне проживання з чоловіком на момент його смерті (а.с. 21).

ОСОБА_1 отримала довідку про сумісне проживання з померлим на день його смерті від 19.03.2015 року АДРЕСА_3 області (а.с. 15), однак управління до уваги такий документ не приймає, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, та будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», смт. Іванівське Слов`яносербського району Луганської області включено в перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином документи, отримані нею у період, коли на території Слов`яносербського району Луганської області органи державної влади вже не здійснювали свої повноваження. Загальновідомим є й той факт, що станом на сьогоднішній день повноваження таких органів на території Слов`яносербського району Луганської області не поновлені, що свідчить про неможливість отримання заявником довідки від належного органу, належної форми та змісту, яка б відповідала вимогам законодавства України.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Таким чином, довідка про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не створює правових наслідків, але в той же час вони містить фактичні дані відповідно до ст. 76 ЦПК України, які підтверджують вимоги заявника.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: по АДРЕСА_1 по день його смерті, також підтверджено актом про спільне проживання від 23.03.2019 (а.с.14).

Померлий ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 з 24 липня 1973 року, що підтверджено записами в домовій книзі (а.с. 17, 18).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

З заяви вбачається, що заявник довгий час перебувала на утриманні чоловіка, а тепер втратила основне джерело для існування після його смерті. На теперішній час розмір пенсії, яку отримував би її чоловік був би значно більше ніж розмір її пенсії, тому вона зі смертю чоловіка втратила джерело існування.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 однією родиною не менше п`яти років до дня смерті ОСОБА_2 , а саме до 06 березня 2015 року та перебування ОСОБА_1 на його утриманні по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 березня ІНФОРМАЦІЯ_4 року достовірно підтверджується письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, а також достовірно встановлено, що ОСОБА_1 одержувала від померлого чоловіка допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Встановлення факту постійного проживання та перебування на утриманні чоловіка заявнику необхідно для призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 273, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , однією родиною не менше п`яти років до дня смерті ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Попова