Справа № 463/2864/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/155/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Вердикт Капітал» - правонаступника Публічного акціонерного товариства «Альфа- Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання кредитного договору №500980428 від 30.06.2015 року недійсним.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 27 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа- Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на те, що суд безпідставно взяв до уваги обставини встановлені в рішенні Личаківського районного суду міста Львова від 4 квітня 2017 року у справі №463/2260/16-ц, оскільки в цьому позові був інший предмет спору та інші підстави позову, в той час як предметом розгляду даного позову є визнання недійсного договору №500980428 від 30 червня 2015 року у зв`язку з його підписанням під впливом обману.

Звертає увагу, що він звернувся до відповідача про відтермінування оплати за кредитним договором № 500529556 від 10 грудня 2014 року, через фінансові труднощі його працедавця, а вже представник ПАТ «Альфа-Банк» вмовив його укласти новий кредитний договір не роз`яснивши його умови та не надавши відповідні документи щодо заборгованості на суму 28823,81 грн. по кредитному договорі № 500529556 від 10 грудня 2014 року.

Стверджує, що грошової суми, по кредитному договорі № 500529556 від 30 червня 2015 року в розмірі 28823,81 грн. в ПАТ «Альфа-Банк» не отримував, відповідних банківських документів для їх перерахування не підписував, в зв`язку з чим вважає такий кредитний договір недійсним.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 27 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Протокольною ухвалою судового засідання від 20 квітня 2019 року задоволено клопотання АТ «Альфа-Банк», залучено до участі у справі правонаступника прав та обов`язків Акціонерного товариства «Альфа -Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. п. 4, 19 Постанови № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,правочин, вчинений під впливом обману є оспорюваним. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 04 квітня 2017 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 червня 2015р. № 500980428 в розмірі 36212,31 грн. встановлено, що 30 червня 2015р. між сторонами укладено кредитний договір № 500980428, згідно якого відповідачу надано кредит на суму 28 823,81 на строк до 01 липня 2020 року зі сплатою за користування кредитними коштами 15,99 % річних (а.с.4-7).

Згідно виписки за особовим рахунком від 13 квітня 2016р. (а.с.20), банком належним чином виконано свої зобов`язання та видано відповідачу обумовлену суму коштів. За умовами укладеного між сторонами договору п. 2.4, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахунку для погашення заборгованості за кредитним договором № 500529556 від 10 грудня 2014р. в розмірі 28823,81 гривень.

01 липня 2015р. між сторонами укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору від 30 червня 2015р. (а.с.11), згідно з яким п. 2.6 викладено в новій редакції та відповідно, затверджено новий графік платежів.

Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримував коштів за кредитним договором, оскільки кредит надавався позичальнику шляхом безготівкового перерахунку для погашення заборгованості за кредитним договором № 500529556 від 10 грудня 2014р. в розмірі 28823,81 гривень.

Крім цього, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 самостійно звернувся до Банку з проханням укласти новий кредитний договір на суму заборгованості і такий договір було підписано ним особисто.

Відповідно до п.5 оспорюваного Кредитного договору позичальник підписанням вказаного договору підтверджує, що підписанням цього договору він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, його перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість з урахуванням реальної процентної ставки та зазначення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладення, що він в письмовій формі ознайомлений з загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк» затверджений розпорядженням ПАТ «Альфа Банк» №2909 від 08 вересня 2014 року.

Отже, у справі яка переглядається, позивачем ОСОБА_1 не наведено жодних доказів, які б підтверджували, що оспорюваний договір укладено ним під впливом обману з боку працівників ПАТ «Альфа Банк», а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 червня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.