Справа № 503/2313/18
Провадження № 2/503/175/19
16 травня 2019 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Сердюк Б.С.,
при секретарі Клемпуш Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,63 га, що розташована на території Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач зазначає, що спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 був батько позивача ОСОБА_4 , який проживав разом з нею протягом п`яти років до дня смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. В позові ОСОБА_2 також зазначає, що являється спадкоємцем після померлого ОСОБА_4 та вважає, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, проте не може оформити право власності на спадкове майно, зазначаючи, що нотаріусом було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 в зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. В зв`язку з викладеним, позивач просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 із ОСОБА_3 , факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 , факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4 , як між сином та батьком, та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4
В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.
Представник Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судове повідомлення вручене належним чином.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності представника відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Із повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори №282/02-14 від 14.03.2019 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 на спадщину за заповітом заявив ОСОБА_4 , однак свідоцтва про право на спадщину не отримував.
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив своє право на спадкування і, у відповідності до вимог ч.5 ст.1268 ЦК України, йому належить спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, позов ОСОБА_6 в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 та встановлення факту прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.
Стосовно позовної вимоги щодо визначення ОСОБА_7 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 суд зазначає наступне.
Із зазначеного вище повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори встановлено, що після смерті ОСОБА_4 на спадщину за заповітом заявив ОСОБА_8 , якому 16.12.2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну ОСОБА_4 земельну ділянку.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.
Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.
Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.
Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначаючи спадкодавцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Всупереч цих вимог, позивачем пред`явлено позов до Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка є неналежним відповідачем у справі, оскільки є спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .
До закінчення підготовчого провадження позивач не подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача.
Згідно із заявою позивача, він підтримав позовні вимоги, що були заявлені до неналежного відповідача Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 до Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області в частині вимог щодо визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача.
Позивач також просив встановити факт родинних відносин між ним та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 як між сином та батьком, вказуючи, що встановлення даного факту йому необхідно для оформлення спадщини.
Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", відповідно до п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Оскільки позивач спадщину не прийняв, у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, тому встановлення даного факту не породжує для нього жодних юридичних наслідків. Тому, оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тимківської сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити в повному обсязі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк