Провадження № 22-ц/801/1175/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 рокуСправа № 127/29659/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., ОСОБА_2., представника ОСОБА_1 - адвоката Самородової О.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері дитини-інваліда,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері дитини-інваліда.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 08 лютого 2013 року сторони зареєстрували шлюб, у відділі державної реєстрації акті цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 193. В подальшому відносини з відповідачем зіпсувались, у них припинені шлюбні відносини, на даний час разом не проживають та мають намір розірвати шлюб.

У сторін від шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , який є дитиною-інвалідом І групи «Б», страждає на хронічне психічне захворювання у виді глибокої розумової відсталості з порушенням поведінки та епілепсію.

Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1 групи "Б" в наслідок психічного розладу № 866, ОСОБА_3 , потребує постійного стороннього догляду.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 26 листопада 2007 року ОСОБА_3 , визнаний недієздатним, а рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року, позивача призначено опікуном її сина ОСОБА_3 .

На сьогоднішній день син потребує постійного догляду, тому позивач позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та свою дитину належним чином. Єдиним засобом для існування є допомога по догляду за дитиною - інвалідом І групи «Б», а для сина - соціальна допомога інвалідам з дитинства І групи «Б».

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та опікування ним, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 20 листопада 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 ( сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Рішення суду, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, допущено до негайного виконання.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що ОСОБА_2 є опікуном дитини - інваліда ОСОБА_3 , який потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості працювати

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не має можливість надавати матеріальну допомогу ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), оскільки він офіційно не працевлаштований, його доходи мають мінливій характер, сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 08 лютого 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 193, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 08 лютого 2013 року (а. с. 6, 22).

Відповідно довідки МКП «УК «Замостя» від 23 жовтня 2018 року за № 5474, ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (а. с. 7, 24).

Висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду за №866 підтверджується, що дитина-інвалід ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду (а.с.8, 28).

Згідно виписки з медкарти № 1135 ОСОБА_3 хворіє глибокою розумовою відсталістю з значеним порушенням поведінки, яка генетично обумовлена сидромом Ангельмана. F 73.1. Анозогностичний тип ВКХ. Дезадаптивна ПП. Низький рівень АРО (а.с.9, 29).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА за № 584633 від 21 березня 2017 року, ОСОБА_3 має першу «Б» групу інвалідності з дитинства безтерміново (а.с.10, 30).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2016 року призначено ОСОБА_2 опікуном недієздатного сина ОСОБА_3 (а.с.11, 32).

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 26 листопада 2007 року ОСОБА_3 визнано недієздатним (а.с.12, 31).

Згідно довідки від 30 жовтня 2018 року за № 1147, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УСЗН (Лівобережне) ДСП ВМР і отримує допомогу на догляд за інвалідом 1 або 2 групи ( а.с.13, 26).

Відповідно до довідки від 30 жовтня 2018 року за №1146, ОСОБА_3 , знаходиться на обліку в УСЗН (Лівобережне) ДСП ВМР і отримує Державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства І групи ( а.с.14, 25).

Звертаючись з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері дитини-інваліда, ОСОБА_2 обґрунтовувала його тим, що відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

При цьому задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на положення ст. 75 СК України, відповідно до якої дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови ,якщо другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Проте колегія суддів не може погодитись із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 88 СК України визначено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що стягнення такого виду аліментів можливе за умови проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею.

Однак у даному випадку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча і є інвалідом, але повнолітньою особою, оскільки досяг вісімнадцятирічного віку, а тому у відповідності до частини 1 статті 6 СК України не має правового статусу дитини, з огляду на що у даному випадку не можуть застосовуватись положення статті 88 СК України, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув.

Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2019 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, то з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору, понесені відповідачем судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері дитини-інваліда відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави сплачений ним за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1057 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко