Номер провадження: 22-ц/813/1394/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міського центру «Благоустрій», за участю третьої особи - Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про визнання наказу недійсним та скасування (т. 1, а.с.1-3).

Рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 09.11.2018 року було вирішено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (т. 1, а.с.216-224).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 07 грудня 2018 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу. Апелянт вказує на те, що в рішенні суду вказано, що 11.07.2018 року до суду представником відповідача була подана довідка про заробітну плату позивача та штатний розпис від 01.08.2013 року. Відповідно до штатного розпису МЦ «Благоустрій» станом на 01.08.2013 року посада економіста в ньому відсутня, нові посади (штатні одиниці) до штатного розпису не вводились вакантні посади не утворювались. Однак, як вказує апелянт, суд помилково посилається на вказаний штатний розпис, оскільки він був складений після звільнення позивача. Окрім того, апелянт зазначає, що він був прийнятий на роботу згідно штатного розпису від 01.12.2012 року в якому є посада економіста та кількість працівників 115. Відповідно до наказу № 46 в з 01.06.2013 року передбачається скорочення посади економіста. Однак, до суду був наданий штатний розпис від 01.06.2013 року, який складений перед звільненням, погоджений міською радою в особі УЖКГ та підписаний начальником МЦ «Благоустрій» та головним бухгалтером, в якому посада економіста не скорочена та кількість працівників збільшена до 116 осію. Апелянт вказує, що в даному випадку не відбулося ані скорочення посади, ані чисельності. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог (т. 1, а.с.226-227).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Дрішлюка А.І. від 18.12.2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (т. 1, а.с.239-240).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.01.2019 року справа була прийнята до провадження (т. 2, а.с. 2). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2019 року справа була призначена до розгляду (т. 2, а.с. 3).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

В судовому засіданні позивач-апелянт просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з пропуском встановленого чинним законодавством строку звернення з відповідними вимогами до суду; позивач не довів поважність пропуску строків для звернення до суду з відповідним позовом, клопотання про поновлення строків не заявляв. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку, що дійсно позивачем пропущений встановлений строк звернення з позовом до суду однак, суд вважає, що право позивача не порушено, а його позовні вимоги є необґрунтованими. При цьому суд звернув увагу на те, що Мальцева І.В. призначено на посаду начальника МЦ «Благоустрій» у відповідний спосіб, визначений законодавством, відповідно він мав право, виконуючи свої організаційно-розпорядчі функції підписувати будь-які накази по підприємству, у тому числі і накази, вказані позивачем у позові.Так суд першої інстанції дійшов висновку, що скорочення посади економіста дійсно відбулося, порядок та процедура звільнення позивача з посади не порушена, а тому вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу № 113-к від 24.05.2012 року, ОСОБА_1 було прийнято до МЦ «Благоустрій» на посаду економіста, що підтверджується відміткою у трудовій книжці НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 6).

Штатним розписом з 01.12.2012 року передбачена посада економіста в МЦ «Благоустрій», штат у кількості 115 одиниць (т. 1, а.с. 41,82).

Штатним розписом з 01.06.2013 року передбачений штат в кількості 116 одиниць та передбачена посада економіста (т. 1, а.с. 167).

Наказом МЦ «Благоустрій» № 46 від 01.04.2013 року з метою приведення штату працівників МЦ «Благоустрій» у відповідність фінансової витратної частини підприємства методом виведення та введенням доцільно-необхідних посад було вирішено скоротити з 10.06.2013 року посаду економіста (т. 1, а.с. 8).

08.07.2013 року МЦ «Благоустрій» винесено наказ № 117-К про припинення трудового договору з ОСОБА_1 (підстава: у зв`язку із скороченням штату (п.1 ст.40 КЗпП України) (т. 1, а.с. 9).

В штатному розписі від 01.08.2013 року посада економіста в МЦ «Благоустрій» не передбачена, штат у кількості 115 одиниць (т. 1, а.с. 153).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Варто зауважити, що рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. Відтак підприємство в зв`язку з відповідними обставинами та потребами, має право прийняти належним чином обґрунтоване рішення про проведення змін в штаті працівників. На вказане також звертав увагу Верховний Суд в постанові від 28.03.2019 року, справа № 755/3495/16-ц.

Отже, з вище наведеного вбачається, що в МЦ «Благоустрій» відбулося скорочення штату працівників, зокрема посади економіста, в зв`язку з чим трудовий договір, укладений з позивачем, був припинений. Відтак доводи апелянта у відповідній частині апеляційним судом відхиляються.

Щодо посилань позивача-апелянта на те, що суд першої інстанції послався на штатний розпис, який датується пізніше звільнення позивача. Апеляційний суд звертає увагу на те, що як вище вказано наказ про скорочення посади економіста передбачав проведення відповідних змін в штатному розписі 10.06.2013 року. В матеріалах справи міститься штатний розпис від 01.06.2013 року, в якому міститься посада економіста, що є цілком логічним, адже позивач станом на 01.06.2013 року перебував на вказаній посаді та отримував заробітну плату за виконану роботи. А також штатний розпис від 01.08.2013 року, після звільнення позивача, в якому відсутня посада економіста, що також відповідає обставинам, адже як згадувалось посада економіста була скорочена. Інших штатних розписів, які б охоплювали період з 01.06.2013 року по 01.08.2013 року матеріали справи не містять, будь-які інші докази щодо наявності в штаті відповідача посади економіста в зазначений період також в справі не містяться та позивачем до суду не надавались.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак відповідні доводи апеляційної скарги також апеляційним судом відхиляються.

Щодо доводів апелянта стосовно звільнення позивача всупереч штатного розпису, в якому затверджена посада економіста, затвердженого Міською радою в особі Управління ЖКГ як засновником підприємства. Як вище вказувалось наказ про скорочення посади позивача № 46 від 01.04.2013 року передбачав скорочення з 10.06.2013 року, отже є зрозумілим той факт, що станом на 01.06.2013 року посада економіста була передбачена штатним розписом, адже позивач займав цю посаду та виконував свою трудову функцію. При цьому апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, яку зокрема висловлював представник третьої особи в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, щодо того, що право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис та не потребує додаткового доведення, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, недотримання керівником МЦ "Благоустрій" процедури погодження штатного розпису з управлінням житлово - комунального господарства Білгород - Дністровської міської ради не може бути підставою для скасування наказу, оскільки жодним законодавчим актом не передбачено обов`язку такого погодження, а засновник, яким є Білгород-Дністровська міська рада не заявляв ніяких претензій до процедури, якою затверджено штатний розпис підприємства.

Окремо необхідно зауважити, що позивач звертався до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом, яким просив наказ № 46 від 01.04.2013 року та наказ № 117-к від 08.07.2013 року визнати неправомірними та скасувати їх, поновити його на посаді економіста МЦ «Благоустрій», стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати та індекс інфляції за період з 08.07.2013 року у розмірі 175074, 51 грн. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 14 грудня 2016 року у задоволені позовних вимог позивачу відмовлено у повному обсязі, справа № 495/5065/16-ц. Рішення набрало законної сили та до суду вищої інстанції не оскаржувалось (т. 1, а.с. 27-28). Отже, спірні накази вже досліджувались судом та були предметом судового розгляду, за результатом чого позивачу відмовили в задоволенні позовних вимог. Інші обставини, на які посилається позивач-апелянт як на підставу задоволення своїх вимог та які він вважає новими підставами для позову, з чим погодився в свій час апеляційний суд Одеської області, скасовуючи ухвалу про закриття провадження по справі, мають ознаки нововиявлених обставин, а тому їх перевірка може проведена в межах спеціальної процедури передбаченої ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 18 червня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

05.06.2019 року м. Одеса