ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 670/810/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1141/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №682/1337/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду від 17 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_2 перешкоджає їй набирати воду з криниці, що знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Оскільки відсутні документи на право власності на криницю та на земельну ділянку, на якій вона розташована, тому позивачка вважає, що спірна криниця призначена для спільного користування сторін. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати дії відповідача протизаконними, зобов`язати його не перешкоджати їй проводити забір води з спільної криниці та членам сім`ї позивача і зобов`язати ОСОБА_2 забрати стовпи, котрі перегороджують земельну ділянку з АДРЕСА_1 .

Ухвалою Віньковецького районного суду від 30 січня 2017 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод зупинено до набрання законної сили постановами суду в адміністративних справах № 670/1099/15-а за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виготовлення незаконних правових актів та їх зберігання, та № 670/284/16-а за позовом ОСОБА_1 до Нетечинецької сільської Ради Віньковецького району Хмельницької області про скасування незаконних рішень, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Віньковецького районного суду від 20 березня 2019 року поновлено провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод та продовжено судовий розгляд.

Рішенням Віньковецького районного суду від 17 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення. Апелянтка вказує, що судом не було прийнято до уваги клопотання позивачки про виклик свідка, не досліджувався технічний паспорт на домогосподарство ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_5 Крім того, в матеріалах справи наявні акт та довідка, що не були досліджені судом під час судового засідання. Апелянтка зазначає, що нею були подано достатньо доказів на підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди в користуванні спільною криницею та те, що ним було самовільно захоплено частину ділянки по АДРЕСА_1 , проте суд не взяв вказані докази до уваги. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване рішення.

Апелянтка ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши апелянтку та суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2 .

Зазначена обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.10.2014 року (а.с. 27).

Позивач ОСОБА_1 проживає по сусідству із відповідачем, а саме по АДРЕСА_3 і між сторонами існує конфлікт щодо приватизації земельних ділянок, оскільки ОСОБА_1 за дорученням власників будинковолодіння по АДРЕСА_1, що межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 , займається приватизацією земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Також постановою Віньковецького районного суду від 04.09.2017 року, що залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року по справі №670/1099/15-а за позовом ОСОБА_1 до сертифікованого інженера - землевпорядника ТОВ ЄКФ «Власна справа» Пазюка Б .А., в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Віньковецькому районі Павлюка В.А. про визнання дій незаконними та визнання незаконними і скасування документів встановлено, що рішенням Нетечинецької сільської ради від 30.09.2014 року № 3-34/2014 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 на території Нетечинецької сільської ради» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських споруд ОСОБА_2 на території Нетечинецької сільської ради в АДРЕСА_2 , та передано земельну ділянку у власність.

Та рішенням Нетечинецької сільської ради № 5-33/2014 від 08.08.2014 року сесією сільської ради надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_2 , без погодження межі із спадкоємцями ОСОБА_7 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які безпідставно відмовляються від підпису протоколу погодження межі. Згідно з кадастровим планом та відповідно до пояснювальної записки до вказаної технічної документації, розмір земельної ділянки становить 0,2500 га, суміжні землевласники та землекористувачі до визначених меж земельної ділянки претензій не мають, про що складені відповідні протокол та акт.

Крім того, постановою Віньковецького районного суду від 18.11.2013 року у справі №670/879/13-а за позовом ОСОБА_1 до Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області встановлено, що 30.07.2013 року позивачка письмово звернулась до Нетечинецької сільської Ради із заявою, в якій просила визначити згідно погосподарських книг розмір ділянки, на якій знаходиться будинок ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 та будинок покійної ОСОБА_7 АДРЕСА_1 , і встановити межові знаки, необхідні для проведення замірів земельної ділянки для виготовлення технічної документації.

02.08.2013 року комісією Нетечинецької сільської ради з питань агропромислового комплексу, землекористування і соціального розвитку села на виконання заяви ОСОБА_1 від 30.07.2013 року за участю заявниці проведено обстеження земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та складено акт обстеження земельної ділянки, згідно якого земельна ділянка ОСОБА_2 становить 0,42 га, що відповідає погосподарській книзі, обмір земельної ділянки ОСОБА_7 становить 0,24 га, а згідно записів погосподарської книги по АДРЕСА_1 , рахується 0,23 га. Під час обмірів виявлені чіткі межові знаки. Криниця знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2 . Порушень з боку ОСОБА_2 щодо межових знаків не виявлено, та згідно ст. 108 п. 1 ЗК України допускається використання межових знаків будівель та споруд, які знаходяться на межі.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_11 залишено без задоволення, а постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 18.11 2013 року - без змін.

Крім того, рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11.11.2014 року, що ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 22.12.2014 року залишено без змін встановлено, що відповідно до експертного висновку та акту обстеження земельної ділянки земельною комісією сільської ради від 02 серпня 2013 року розміри ділянки землі по АДРЕСА_2 ( ОСОБА_2 ) співпадають. Згідно акта обстеження вони становлять 0,42 га, а за експертним висновком - 0,4261 га. по АДРЕСА_1 , відповідно 0,23 га та 0,2305 га, а згідно показань експерта, погрішності в десятитисячних викликані якістю вимірювальних приладів. Прилад застосований ним є більш досконалим, і у зв`язку з більш точним вимірюванням змінилась конфігурація ділянки землі і розміри.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачкою позовних вимог та наявності не скасованого на час постановлення оскаржуваного рішення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , на якій розташована криниця.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За положеннями статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, тому надвірні приміщення, огорожі та інші надвірні споруди, що обслуговують будівлю (сарай, паркан, колодязь), становлять разом з нею один інвентарний об`єкт. Однак, якщо ці будівлі та споруди (сарай, паркан, колодязь) обслуговують два і більше приміщень, вони вважаються самостійними інвентарними об`єктами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про не вирішення судом клопотання позивачки про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_12 спростовуються наявним в матеріалах справи журналом судового засідання та технічним записом, з яких вбачається, що ОСОБА_12 було приведено до присяги та допитано в якості свідка в судовому засіданні при участі ОСОБА_1 29 грудня 2016 року (а.с. 35-37).

Посилання апелянтки на те, що судом першої інстанції не було досліджено письмові пояснення ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України було оцінено усі докази, що надавалися учасниками справи. І суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 76 ЦПК України прийшов до вірного висновку про те, що письмові пояснення ОСОБА_5 не є належним та допустимим доказом у справі.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не витребувано технічну документацію земельної ділянки ОСОБА_2 та не досліджено технічну документацію на домоволодіння, власником якого є ОСОБА_2 , оскільки будь-яких клопотань щодо витребування цих доказів ОСОБА_1 не заявляла. Разом з тим судом першої інстанції задоволено клопотання ОСОБА_1 та долучено до матеріалів справи копію кадастрового плану земельної ділянки за кадастровим номером № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_2 та одного аркушу технічного плану на будинковолодіння по АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_2 Також, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га по АДРЕСА_2 (а.с.27, 32-34). І цим доказам судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України було дано вірну оцінку.

Аргументи апеляції на те, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги Акт від 02 серпня 2013 року, який не був досліджений в судовому засіданні та довідку №5 від 04 січня 2017 року, що долучена до справи сільською радою, яка не є учасником справи є безпідставними, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів справи за клопотанням саме ОСОБА_1 судом першої інстанції були витребувані з Віньковецького ВП Ярмолинецького ВП ГУНП у Хмельницькій області та досліджені в судовому засіданні матеріали перевірок по заявах ОСОБА_1 від 30.10.2014 року, 01.12.2014 року, 19.11.2015 року, 19.04.2016 року, 26.09.2016 року, 28.09.2016 року та 12.10.2016 року.

І на аркуші справи №10 Висновку №56 Віньковецького ВП Дунаєвецького відділу ГУНП в Хмельницькій області від 19 листопада 2015 року по повідомленню ОСОБА_1 щодо вчинення неправомірних дій відносно неї ОСОБА_2 наявний Акт обстеження земельної ділянки Нетечинецької сільської ради від 02 серпня 2013 року, в якому зазначено, що спірна криниця знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2 і суд першої інстанції дав належну правову оцінку цьому доказу.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, саме на запит Віньковецького районного суду від 29.12.2016 року Нетечинецькою сільською радою була надана довідка №5 від 04 січня 2017 року, відповідно до якої спільної криниці в с . Нетечинці по вул . Подільській на межі домогосподарств АДРЕСА_2 належить гр. ОСОБА_2 (а.с.40, 45).

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до власного тлумачення апелянткою норм матеріального та процесуального права, її незгоди з рішенням суду і з оцінкою судом наданих учасниками справи доказів та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Віньковецького районного суду від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк