Справа № 185/4227/19
Провадження № 2/185/2837/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), суд -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) з земель колективної власності КСП «Межиріч», згідно Державного акту на право колективної власності на землю, виданого 20 січня 1994 року і зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за № 4, в розмірі 5,29 умовних кадастрових гектарів на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона була членом колгоспу «ім. ХХІІ з`їзду КПРС» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, який рішенням загальних зборів від 15.02.1992 року уповноважених членів колгоспу було перейменовано в колгосп «Межиріч» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. Колгосп «Межиріч» рішенням загальних зборів від 30.01.1996 року, протокол №1 було перетворено в КСП «Межиріч» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. 13.02.1996 року зареєстровано КСП «Межиріч» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. 20 січня 1994 року колгоспу «Межиріч» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП та затверджено список осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), де вона значиться під номером НОМЕР_1 , але сертифікат на право на земельну частку (пай) вона не отримала. Вважає, що вона має право на земельну частку (пай), тому що була членом колгоспу і значиться в списках осіб, які мають право на земельний пай, доданих до Державного акту на право колективної власності на землю.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача - Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 , виданої 12.05.1985 року, позивач була прийнята у члени колгоспу ім. ХХІІ з`їзду КПРС розташованого у с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області 01.09.1980 року, який 15.02.1992 року було перейменовано в колгосп «Межиріч», 30.01.1996 року колгосп реорганізований в КСП «Межиріч». 16.03.1995 року позивач була звільнена з членів КСП «Межиріч» за власним бажанням.

Відповідно до листа Відділу у Павлоградському районі Міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за № 29-4-0.181-515/121-19 від 27.03.2019 року встановлено, що згідно додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, виданого колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року, який згідно рішення Межиріцької сільської ради від 20.03.2000 року № 11 вважається виданим КСП «Межиріч», а саме: списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Межиріч» ОСОБА_1 значиться під порядковим номером НОМЕР_1 . Розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 5,29 умовних кадастрових гектарів, станом на 01.01.2019 року вартість земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 148 103,64 грн. з урахуванням коефіцієнтів індексації 3,997, 1,756, 1,2, 1,0 та 1,0.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2, 7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооператива, сільськогосподарського акціонерного товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно із ч. 9 ст. 5 ЗК України (1990р.) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п.п. 23, 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 р. № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішеннями органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку(пай), виділену на місцевості. Член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку( пай) з дня видачі цього акту.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. Х «Перехідні положення ЗК»). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст. 22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою;

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Тобто, позивач має право на земельну частку (пай), яка на сьогоднішній день є по суті не витребуваною часткою (паєм), тобто такою, на яку позивач має право, проте сертифікат не отримала та не заявила про свої права на таку земельну частку (пай). Саме це є правовою підставою для визначення права позивача на земельну частку (пай), тобто необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві, а відсутність сертифікату про право на земельну частку (пай) ніяким чином не позбавляє особу - члена сільськогосподарського підприємства права на земельну частку (пай).

Оскільки ОСОБА_1 включена до списку під номером 518, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСП "Межиріч", тому суд вважає, що вона має право на отримання земельної частки (паю) розміром 5,29 умовних кадастрових гектарів із земель, розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) з земель колективної власності КСП «Межиріч», згідно Державного акту на право колективної власності на землю, виданого 20 січня 1994 року і зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за № 4, в розмірі 5,29 умовних кадастрових гектарів на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко