Справа № 682/1490/18
Провадження № 2/682/37/2019
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря Мелашенко О.В.,
за участі представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Берездівської сільської ради, Славутської районної державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання вчити дії , -
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Берездівської сільської ради, Славутської районної державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання вчити дії. В обгрунтування позову позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мирутин Славутського району Хмельницької області померла її мама ОСОБА_4 . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері. Мати позивачки ОСОБА_5 з 1958 року по 1995 рік працювала в колгоспі "Шлях до комунізму", який в 1989 році був реорганізований в колгосп "Правда" села Мирутин Славутського району Хмельницької області, з 1992 року реорганізований в спілку селянських господарств " ОСОБА_6 ", а в 1998 році - в спілку селян власників " ОСОБА_6 ", яку в 2000 році було реформовано сільськогосподарський кооператив "Мирутин", який в 2004 році був ліквідований. Позивачка вказує, що її мати ОСОБА_4 за життя була колгоспною пенсіонеркою і для неї належало право на середню земельну частку (пай), оскільки мати позивачки ще після виходу на пенсію, а саме, до 1996 року працювала в колгоспі та на момент розпаювання сільськогосподарських угідь була колгоспним пенсіонером, однак, її з вини працівників сільської ради не було включено до списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай). Позивачка вказує, що як спадкоємець за законом після смерті матері вона має право на успадкування належного спадкодавцю земельного паю, тому просить суд визнати за нею в порядку спадкуваня після смерті матері право на земельну частку (пай) в межах та нормах для членів колишнього ССГ "Правда" с. Мирутин Славутського району Хмельницької області із земель запасу чи резерву створеного мирутинською сільською радою для ведення товарного сільськогосподарського виробницва.
Представники позивачки ОСОБА_1 та адвокат Жилюк О.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задоволити.
Представник відповідача Берездівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у відсутність повноважного представника за наявними матеріалами справи.
Представник відповідача Славутської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у відсутність повноважного представника відповідача. У відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання права власності на спапдкове майно земельну частку (пай) площею 1,97 ум. Кад. Га, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки доказів того, що померла ОСОБА_4 була членом ССГ «Мирутин», окрім того просив застосувати строк позовної давності за заявленим позивачкою позовом.
У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 просила відзив Славутської райдержадміністрації відхилити, оскільки вважає доведеним факт членства ОСОБА_4 у колективному сільськогосподарському підприємстві, що підтверджується на її переконання архівною довідкою Славутського районного трудового архіву. Також вважає необгрунтованим застосування до позову строку позовної давності, оскільки неможливо встановити чи взагалі знала спадкодавець за життя про своє право на земельну частку пай, та поскільки позивачу спадщина належить з часу відкриття спадщини та на категорію позовів поданих на підставі ст. 392 ЦК не поширюється положення про застосування строку позовної давності.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Зі змісту ст.81 ЦПК вбачається ,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.
Отже, право на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акту на право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству , членом якого є особа, яка претендує на пай, в тому числі і пенсіонер, що раніше працював у цьому сільськогосподарському підприємстві.
Виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває права на земельний пай за наявності одночасно трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Тобто, має право на земельну частку (пай) з дня видачі державного акту на право колективної власності особа, яка була членом КСП на час видачі цього акту.
Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_4 за життя, а саме, з 1958 року по 1995 рік працювала в колгоспі "Шлях до комунізму" села Мирутин Славутського району Хмельницької області, який з 1989 року було реорганізовано в колгосп " ОСОБА_6 ", з 1992 році реорганізовано в спілку селянських господарств " ОСОБА_6 ", а з 1998 року - в спілку селян власників " ОСОБА_6 ", яку в 2000 році було реформовано в сільськогосподарський кооператив "Мирутин", що був ліквідований в 2004 році. Дані обставини підтверджуються архівними довідками від 09.11.2017 року, виданими Славутським районним трудовим архівом.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що засвідчується даними свідоцтва про смерть виданого повторно 09.11.2017 року. ОСОБА_4 була матірю для позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження позивачки від 13.11.1965 року та даними свідоцтва про укладенню шлюбу від 18.11.1983 року, де позивачка набула прізвище ОСОБА_7 .
Померла мати позивачки за життя не була включена до списку членів трудового колективу спілки селянських господарств " ОСОБА_6 " с. Мирутин, як така, що має право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ССГ "Правда".
Позивачем не надано належних доказів саме про членство ОСОБА_4 у ССГ «Правда» с. Мирутин Славутського району на час видачі державного акту, а докази існування до 1995 року трудових відносин ОСОБА_4 з вказаним підприємством не є допустимими та достатніми доказами цього і не можуть підтверджувати її членство у КСП на час видачі державного акту, як і отримання майнового сертифікату 27.05.2001 року.
На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 діяли норми ЦК УРСР 1963 року.
Згідно ст.1218 ЦК України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до п.5 Прикінцевих положень та перехідних положень ЦК України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тому положення цього Кодексу застосовуватись не можуть і зворотної дії не мають.
Хоча п.3 Указу Президента України від 10.11.1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», передбачає що право на земельну частку(пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування , проте вказані положення Указу, як підзаконного нормативно-правового акту, суперечили положенням законів - ЦК УРСР та ЗУ «Про власність ». Останні не передбачали спадкування майнових прав, а лише майна, а тому в силу чинної на той час ст.106 Конституції України, положення Указу застосуванню не підлягали.
Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч.2 ст.12 ЗУ «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.
Таким чином ,право на спадкування не майна, а майнових прав з`явилось у цивільному законодавстві України з введенням в дію ЦК України 2004 року і до цього часу спадкування майнових прав чинними законами України не передбачалось.
Оскільки позивачем та її представниками не доведено, що її матір на час проведення розпаювання була членом ССГ «Правда» с. Мирутин Славутського району, в тому числі як пенсіонерка, що раніше в ньому працювала та залишилася його членом, а отже не доведено не тільки набуття матір`ю за життя права на земельну частку (пай) з земель КСП ,а й право матері за життя на таке право.
Тому, зважаючи на те, що в силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а на день своєї смерті спадкодавець ОСОБА_4 не набула права на земельну частку (пай) із земель колективної власності ССГ "Правда", слід дійти висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 82, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_3 до Берездівської сільської ради, Славутської районної державної адміністрації про визнання в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 права на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з земель запасу (резерву) Берездівської сільської ради Славутського району Хмельницької області відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст виготовлено 22.02.2019.

Суддя Маршал І. М.