Справа № 509/1008/19
24 червня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Козирського Є.С.,
при секретарі Алізаде А.Е.,
04 березня 2019 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив суд, позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь опікуна чи закладу де буде утримуватися малолітня ОСОБА_1 , 2010 р.н., у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття.
В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Відомості про батька дитини у актовий запис про народження №24 від 15.09.2010 року, складений виконавчим комітетом Доброолександрівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, внесений на підставі ст. 126 Сімейного кодексу України, після визнання батьківства відповідачем на підставі заяви про визнання батьківства від 02.03.2017 року №28/69-35. Дані обставини підтверджується листом Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. №787/73-25 від 19.05.2018 року.
Відповідно до характеристики В.о старости с. Доброолександрівка Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 05.12.2018 року та інформаційної довідки від 05.12.2018 року відносно гр. ОСОБА_2 , встановлено що гр. ОСОБА_2 , визнав батьківство відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заявою від 02.03.2017 року. За адресою мешкання дитини він не проживає, місце перебування його невідоме, відомості щодо працевлаштування відсутні. За період від визнання батьківства і по теперішній час у вихованні та розвитку дитини участі він не приймав. Грошовими коштами не допомагає. Одягу не купує, продукти харчування теж.
Відповідно до акту перевірки житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_6 , матері малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного депутатом Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області у присутності сусідів від 16.11.2018 року, будинок де мешкає ОСОБА_6 разом з чотирма малолітніми дітьми, у тому числі малолітньою ОСОБА_1 , належить ОСОБА_7 (матері ОСОБА_6 ) складається з двох житлових кімнат, кухні, коридору та веранди. В будинку є електроенергія, але відсутнє водопостачання та природний газ. Мешканці будинку користуються електричною плиткою на якій готують їжу. Користуються пічним опаленням.
В будинку повна антисанітарія, стіни облуплені до каменя, в кімнатах та кухні стіни у занедбаному стані, в будинку присутній сморід та запах нікотину, дерев`яна підлога не застелена та покрита товстим шаром болота. В будинку холодно. Електропроводка в небезпечному стані, відсутні розетки та є оголені електропроводи.
Мати дітей ОСОБА_6 з початку року до теперішнього часу дома не з`являється, місце перебування її невідоме, зі слів матері - ОСОБА_7 та сестри - ОСОБА_10 , вона проживає в м. Одесі. Весь період відсутності матері діти перебували без материнського піклування та уваги.
Згідно довідки №891 від 05.07.2018 року Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області родина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах Дальницької сільської ради. До складу родини входять:
Мати - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
Донька ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
Син ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
Донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
Син ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6
Малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на сьогоднішній день перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області на повному державному утриманні, що підтверджується довідкою №06-04/492 від 09.12.2018 року.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що особа ухиляється від їх виконання свідомо. А це означає, що вона вперто та систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свій батьківський обов`язок. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як вже зазначалось вище, застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними.
Також слід зауважити, що частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
17 грудня 2018р. на засіданні Служби у справах дітей, центру сім`ї та молоді Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийнятий висновок №4.
Даний висновок був затверджений рішенням Виконавчого комітету Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 250 від 20.12.2018 року.
В силу ч.4 і ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).
Спеціалістами у справах дітей Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області встановлено, що до матері - ОСОБА_6 , 1991 року народження, вживались превентивні заходи впливу, а батько малолітньої - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , взагалі не з`являвся та не цікавився життям своєї доньки.
Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, керуючись діючим сімейним законодавством України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав у позбавленні батьківських прав відповідача по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2
Щодо стягнення аліментів, то наведені вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов?язку щодо утримання дитини.
Але при цьому слід зазначити, що питання про встановлення опіки на даний час не вирішено, рішення Органом опіки та піклування про призначення опікуном не приймалося, а тому суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів передчасними.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 164, 165,166, 182 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 206, 258-259, 264, 265, 273, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Служби у справах дітей, центру сім`ї та молоді Дальницької сільської ради в особі Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2
В іншій частині вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Су Суддя: Є. С. Козирський