Справа № 127/4722/19
Провадження № 2/127/651/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

01 липня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Кравчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення реальних збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення реальних збитків та моральної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . У ТОВ «Смерекові Зруби», директором якого є ОСОБА_2 , позивач замовив ескіз намірів забудови земельної ділянки щодо будівництва лазні за вказаною адресою.

27.04.2016 року ФОП ОСОБА_2 уклав із ОСОБА_1 договір про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконати за завданням і за рахунок замовника, з використанням свого устаткування, а замовник прийняти та оплатити наступну роботу: виготовлення та встановлення каркасу дерев`яної конструкції, загальна площа якої складає 87 м3; первинна обробка деревини антисептичною речовиною. Встановлення замовленої конструкції проводиться за вказаною замовником адресою, а саме: АДРЕСА_1 . Загальна вартість робіт, які виконуються по даному договору складає 225 000,00 грн. Позивач зазначає, що не зважаючи на назву, зазначений договір є договором підряду.

На виконання умов договору ОСОБА_1 готівкою надав відповідачу кошти в розмірі 93850,00 грн., як передоплату (аванс) для виконання робіт. В укладеному договорі підряду не визначені строки виконання робіт. З огляду на це, 26.11.2018 року позивачем було надіслано відповідачу вимогу про виконання передбачених договором робіт у розумні строки, а саме до 31.12.2018 року. Проте, ФОП ОСОБА_2 в порушення умов зазначеного договору до виконання робіт не приступив, каркас дерев`яної конструкції до тепер не виготовив та не встановив, тому акт про виконання робіт сторонами не складався. В зв`язку з цим, 28.01.2019 року позивачем було надіслано відповідачу повідомлення про відмову від договору з вимогою повернення передоплати (авансу).

Внаслідок не виконання робіт за договором позивачу було заподіяно реальних збитків в розмірі 93 850,00 грн. З огляду на це, в період з травня 2016 року до лютого 2019 року ОСОБА_1 зазнав і продовжує зазнавати моральних переживань, зокрема він перебуває в стані психологічної напруги та невизначеності, позбавлений можливості розпоряджатися коштами, які надав як передоплату, не має змоги замовити дані роботи в іншого підрядника. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив у 5000,00 грн. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 кошти в розмірі 93850,00 грн. реальних збитків і 5000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 26.02.2019 року було частково задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на 1/6 частку будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , в межах суми позовних вимог в розмірі 98850,00 гривень. В іншій частині заяву залишено без задоволення.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Справу просив розглядати у його відсутність.

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.08.2013 року та витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7, 8).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області №2323 від 26.12.2014 року, за ОСОБА_1 рахується земельна ділянка площею 0,1001 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на якій збудовано житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9).

З викопіювання з чергового плану міста з населеними обмеженями на використання територій за адресою: АДРЕСА_1 , б/н вбачається, що земельна ділянка позивача ввійшла в межі м. Вінниці, назву вулиці змінено на ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.01.2015 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з мансардою АДРЕСА_3 , загальною площею 248,3 кв.м. (а.с. 40).

Судом встановлено, що у ТОВ «Смерекові Зруби» позивач замовив ескіз намірів забудови земельної ділянки щодо будівництва лазні за вказаною адресою (а.с. 46-54).

Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Смерекові Зруби» є ОСОБА_2 (а.с. 11-14).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконати за завданням і за рахунок замовника, з використанням свого устаткування, а замовник прийняти та оплатити наступну роботу:

- виготовлення та встановлення каркасу дерев`яної конструкції, загальна площа якої складає 87 м3;

- первинна обробка деревини антисептичною речовиною.

Також в договорі зазначено, що встановлення замовленої конструкції проводиться за вказаною замовником адресою, а саме: АДРЕСА_1 . Загальна вартість робіт, які виконуються по даному договору складає 225000,00 грн. Витрати, пов`язані з виробничим використанням електроенергії, газу, води, тощо, не включаються в ціну, а сплачуються безпосередньо замовником.

Слід зазначити, що 25.04.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 складено Графік розрахунків, згідно якого замовником було передано грошові кошти в рахунок передоплати на загальну суму 93850,00 грн., зокрема 27.04.2016 року 60000,00 грн.; 01.05.2016 року 5850,00 грн.; 25.05.2016 року 8000,00 грн.; 30.05.2016 року 20000,00 грн.) (а.с. 26).

Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Отже, укладений між сторонами договір є договором підряду.

За змістом ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Оскільки умовами договору про надання послуг не визначено строки виконання робіт, тому 26.11.2018 року позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про виконання передбачених договором робіт у розумні строки (а.с. 27). В вимозі вказано, що враховуючи відсутність визначених строків виконання підрядних робіт та керуючись положенням ч.2 ст. 846 ЦК України, він вимагає виконати обумовлені договором роботи впродовж розумних строків. Враховуючи сплив понад 2,5 років з часу укладення договору, він вважає, що розумним є строк до 31.01.2018 року. У разі не надання відповіді на зазначений лист або невиконання підрядних робіт у зазначений строк, він буде змушений вимагати розірвання зазначеного договору та відшкодування завданої шкоди. Проте лист повернувся у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 28-30).

Факт невиконання умов договору про надання послуг підтверджується довідкою про обстеження земельної ділянки ТОВ «Центр експертиз та бізнесу «Капітал-Інвест» № 217 від 29.01.2019 року (а.с. 31-36).

Відповідно до ч.2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2019 року ОСОБА_1 надіслав відповідачу повідомлення про відмову від договору про надання послуг від 27.04.2016 року та вимагав повернути до 05.02.2019 року кошти в розмірі 93850,00 грн. шляхом поповнення рахунку позивача № НОМЕР_2 в АТ «ПриватБанк» (а.с. 15). Дане повідомлення було отримане відповідачем проте залишено без виконання (а.с. 16- 21).

Таким чином, ОСОБА_2 умови договору про надання послуг не виконав, передоплату не повернув.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача коштів в розмірі 93850,00 грн.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст.ст. 22, 23 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 даної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З викладеного вище випливає, що зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Враховуючи обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 5000,00 грн., є завищеним. Так, розмір відшкодування має бути співмірним з нанесеною моральною шкодою. Крім того, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

В позовній заяві позивач зазначає, що моральна шкода полягає у завданні моральних переживань, зокрема він перебуває в стані психологічної напруги та невизначеності, позбавлений можливості розпоряджатися коштами, які надав як передоплату, не має змоги замовити дані роботи в іншого підрядника.

Однак, слід зазначити, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаних вище фактів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Слід зазначити, що розмір заявленої позивачем моральної шкоди (5000,00 грн.) не відповідає обсягу його страждань внаслідок дій відповідача.

З огляду на вказане вище, суд вважає, що ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду на суму 2 000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях; переживаннях; позбавлені можливості розпоряджатися коштами, які він передав відповідачу як передоплату; а також витрачані часу для звернення до суду за захистом своїх прав. Даний розмір моральної шкоди буде відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду.

В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення реальних збитків та моральної шкоди знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1703,32 грн., а також на користь позивача витрати на оплату судового збору за заяву про забезпечення позову в розмірі 384,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 23, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 629, 837, 843, 846, 849 ЦК України, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 10 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення реальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути зі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму попередньої оплати за договором про надання послуг в розмірі 93850,00 грн. (дев`яносто три тисячі вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) та 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) моральної шкоди.

Стягнути зі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1703,32 грн. (одна тисяча сімсот три гривні 32 коп.).

Стягнути зі фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору за заяву про забезпечення позову в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.)

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складений 02.07.2019 року.

Суддя: