справа № 495/5423/19
номер провадження 2/495/2206/2019
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

27 червня 2019 рокум.Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Гусєва Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності, посилаючись на те, що між позивачкою та відповідачем 04 листопада 2008 року був укладений шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей. Під час спільного проживання відповідачем були укладені з банківськими установами договори банківського вкладу (депозиту), згідно яких внесено на депозит спільні грошові кошти, якими відповідач розпоряджається та користується в одноособовому порядку, а позивачка до банківських вкладів не має жодного доступу, що зумовило її звернутися до суду з зазначеною позовною заявою, оскільки на її думку діями відповідача порушені її права.

Розглянувши позовну заяву, подану позивачкою та матеріали додані до неї, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 175, ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, яка, в силу п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна, однак позивачкою в порушення зазначених норм права взагалі ціна позову не зазначена.

Суд не повинен визначати ціну позову, оскільки за змістом п. 3 ч. 3 ст. 175, ст. 176 ЦПК України такий обов`язок покладений на позивачку, тому позивачці необхідно зазначити ціну позову та надати суду належні докази дійсної ціни позову.

Крім того, згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, а також зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, однак позивачкою в порушення зазначених норм права не зазначено підстав та доказів набуття спільних грошових коштів (касовий чек, розписка, тощо).

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивачка має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розміру, однак позивачкою до позовної заяви не надані документи на підтвердження сплати судового збору в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви позивачкою заявлено дві вимоги: визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яка є вимогою немайнового характеру, та визнання права власності, яка є вимогою майнового характеру.

В силу п/п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки у поданій позовній заяві взагалі не зазначено ціну позову станом на день його подання, щодо вимоги майнового характеру (визнання права власності), суд позбавлений можливості правильно визначити судовий збір за подання позовної заяви у частині вирішення зазначеної вимоги.

Згідно з п/п 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768,40 грн.

Позивачкою не додано до позовної заяви документів про сплату судового збору, відповідно до п/п 1, п/п 2 п. 1 ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», оскільки з квитанції, доданої до позовної заяви, про сплату судового збору, вбачається, що позивачкою оплачена судовим збором лише позовна вимога про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а позовна вимога про визнання права власності судовим збором взагалі не оплачена, тому позивачці необхідно сплатити відповідну суму судового збору за вимогу майнового характеру, або зазначити підстави звільнення її від сплати судового збору за вимогу майнового характеруу зв`язку з її не сплатою.

Вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вважаю за необхідне звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК, у зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з вимогами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище протягом десяти днів з дня отримання позивачкою копії наявної ухвали.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивачку, що в разі не усунення порушень закону, допущенних при подачі позовної заяви до встановленого судом строку, позов буде вважатися не поданим та повернутий позивачці.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності - залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії наявної ухвали.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Білгород-Дністровського

міськрайонного суду Гусєва Н.Д.