Справа №639/6896/18
Провадження №2/639/643/19
11 червня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретарів - Кузнецової А.О., Пивоварової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку, -
29.11.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , зазначивши третьою особою Департамент реєстрації Харківської міської ради, в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, саме: будинком АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що вона є власницею 38/100 жилого будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 06.10.2003 року та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 15.03.2005 року позивач зареєструвала в належній їй частині домоволодіння свого чоловіка - ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова та відповіддю з відділу реєстрації місця проживання у Новобоварському районі м. Харкова. Декілька років ОСОБА_1 мешкав разом з позивачем у належному їй домоволодінні, але 01.01.2008 року ОСОБА_1 пішов з сім`ї, а 01.07.2008 року рішенням Жовтневого районного суду шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 . Після цього будь який зв`язок з ОСОБА_1 було втрачено. Оскільки відповідач за адресою АДРЕСА_1 не проживає тривалий час - більше року, то позивач вважає, що він втратив право користування житлом. Крім того ОСОБА_1 участі в утриманні будинку, його ремонті не приймає, однак у зв`язку з реєстрацією відповідача у вказаному будинку у позивача виникають проблеми зі сплати надмірних комунальних послуг, чим об`єктивно порушуються її права, тому позивач змушена звернутися за захистом до суду. Факт непроживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актами, а також поясненнями свідків, а такожтим, що ОСОБА_1 не звертався за медичною допомогою за місцем реєстрації, що вбачається з довідки Харківської міської клінічної лікарні №3.
У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.01.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі, призначено судове засідання.
В судовому засіданні 14.05.2019 року задоволено клопотання позивача про допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання у зв`язку з тим, що вказані свідки з`явились до суду і їх виклик шляхом направлення ухвали не потребувався.
Позивач ОСОБА_1 брала участь у судових засіданнях, надала вступне слово, однак в судове засідання 11.06.2019 року не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Департаменту реєстрації Харківської міської радиу судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав письмові пояснення та заяву про розгляд справи в його відсутність.
Суд, заслухавши вступне слово позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 38/100 частин жилого будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 06.10.2003 року, зареєстрованому в реєстрі за №7731 та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4-5).
З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна також вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві власності 38/100 частин жилого будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування , серія та номер 7731, виданого 06.10.2003 року (а.с.6).
Відповідно до інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 14.08.2018 року у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7). Зазначені дані відповідають інформаційній довідці з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, наданої 23.01.2019 року на запит суду про реєстрацію ОСОБА_1 за вищевказаною адресою (а.с.18).
Згідно з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 01.07.2008 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано, про що 01.07.2008 року зроблений відповідний актовий запис №248 (а.с.9).
Відповідь Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 30.08.2018 року містить інформацію про те, що за результатами розгляду заяви від 14.08.2018 року власника житла стосовно наявності у Реєстрі територіальної громади міста Харкова інформації про реєстрацію місця проживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено, що інформація про реєстрацію місця проживання особи, вказаної у заяві, отримана Департаментом реєстрації Харківської міської ради від органу ведення Державного реєстру виборців відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 10.12.2015 № 888-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг».На підставі отриманої відділом реєстрації у Новобаварському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади міста Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради відповіді на запит відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області підтверджено, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області значиться зареєстрованим (а.с.8).
Відповідно до акту, виданого майстром ділянки АДРЕСА_2 приватного сектору Новобаварського району м. Харкова 23.10.2018 року №415 та підписаного свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 фактично не проживає в період з 01.01.2008 року по теперішній час (а.с.10).
Як вбачається з листа КНП «Міська лікарня №3» Харківської міської ради від 26.11.2018 року за №438, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 за медичною допомогою до вказаної лікарні на протязі 2017 - 2018р не звертався, викликів лікарів додому не було (а.с.11).
У судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , син позивача та відповідача,а також свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які є сусідами сторін, підтвердили, що ОСОБА_7 в житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає приблизно 10 років, при цьому відповідачу не чинились перешкоди в проживанні, він залишив домоволодіння добровільно і проживає за іншою адресою, яка свідкам невідома.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним.
Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, в судовому засіданні встановлено, що власник частини житлового будинку позивач ОСОБА_1 має певні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком АДРЕСА_1 , її право порушено, оскільки реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_1 за даною адресою, за якою він не проживає приблизно 10 років, тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання будинку, а також перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні будинком. При цьому ОСОБА_1 не має права власності на вищевказанедомоволодіння, шлюб між ним та позивачем розірвано в 2008 році, в судове засідання відповідач не з`явився, відзиву не надав та не довів протилежних обставин, що свідчили б про поважність причин його непроживання за адресою реєстрації або факту відповідної домовленості з власником житла.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 ,у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду. У зв`язку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням із зняттям з реєстраційного облікув частині позовних вимог про зняття ОСОБА_1 реєстрації за вищевказаною адресою задоволенню не підлягає.
У зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.
На підставі викладеного і керуючись Конституцією України, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України,ст.ст. 156 ЖК УРСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України у Харківській області 01.03.1999 року, ІПН: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 26.03.2001 року, ІПН: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради, адреса: 61003, м. Харків, площа Конституції, буд. 7.

Повне рішення складено 26.06.2019 року.

Суддя Н.В. Баркова