Справа № 226/6578/12
Провадження № 22-ц/801/1138/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 рокуСправа № 226/6578/12м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого : Копаничук С.Г.

суддів: Денишенко Т.О., Оніщука В.В.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 березня 2019 року, ухваленого о 14 год. 06 хв. в приміщенні Тульчинського районного суду суддею Ковганичем С.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В с т а н о в и в :

03.10.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Зазначав, що він проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві особистої власності відповідно до свідоцтва про право особистої власності № 631 , виданого виконкомом Зарічненської сільської ради 28.11.1994 на підставі рішення Зарічненської сільської ради від 24.10.1994 № 42. Відповідачу ОСОБА_2 належить житловий будинок, розташований по сусідству з ним, у якому вона проживає. 08.08.2012 року та 15.08.2012 року відповідач навмисно пошкодила належне йому нерухоме майно - зруйнувала будівлю літньої кухні : розібрала 50% даху (зірвала шифер, який після демонтажу став непридатним до використання, оскільки був побитий), розібрала 2/3 облицювання приміщення літньої кухні, яке було збудоване із силіконового блоку, зруйнувала димохід, завалила ріг літньої кухні ,площею 5 метрів.

Відповідно до локального кошторису на ремонт, складеного на підставі державних будівельних норм від 04.09.2012, вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню будівлі літньої кухні становить 10373 грн. На підставі даного кошторису, він саме у такому розмірі оцінює вартість завданої йому матеріальної шкоди.

Окрім цього, позивач вважає, що діями відповідача йому завдано також моральну шкоду, оскільки він переживав через пошкодження його майна, порушення права володіння та користування своєю власністю. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 грн. Зазначив ,що вина відповідача підтверджується постановами Тульчинського РВ УМВС України від 08.08.2012 та від 15.08.2012 про відмову в порушенні кримінальної справи, а також актами обстеження пошкодженого майна, складеними комісією Зарічнянської сільської ради. Просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 10373 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а також відшкодувати з відповідача судові витрати.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 10373 грн. В задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди- відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди скасувати ,ухваливши в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду. Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки судом не в повній мірі досліджено фактичні обставини справи та надано невірну правову характеристику тим правовідносинам, які в дійсності склалися. Суд не врахував ,що порушення його права власності та знищення його майна вже само по собі є елементом моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, учасників процесу , перевіривши матеріали справи та рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими спорудами, і в їх складі, літньої кухні, розташованих в АДРЕСА_1 . З акту обстеження комісії в складі сільського голови, депутата сільської ради та дільничого інспектора від 08.08.2012 року вбачається , що ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_2 , 08.08.2012 року частково зруйновано будівлю літньої кухні по АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , а саме: розібрано 50% даху (зірвала шифер, який після демонтажу став непридатним до використання, оскільки був побитий), розібрано орієнтовано 2/3 облицювання приміщення літньої кухні, яке було збудоване із силікатного блоку, зруйновано димохід. Комісією рекомендовано позивачу ОСОБА_1 для захисту своїх майнових прав звернутись до Тульчинського РВ УМВС та вирішено за необхідне попередити ОСОБА_2 про відповідальність, яку вона може понести за свої дії. (а.с. 4).

У зв`язку з відсутністю заподіяння діями ОСОБА_2 значної шкоди, що є необхідною ознакою злочину, передбаченого ст. 356 КК України, постановою дільничого інспектора Тульчинського РВ УМВС ОСОБА_3 від 17.08.2012 року в порушенні кримінальної справи по даному факту відмовлено (а.с. 10).

Відповідно до наданого позивачем локального кошторису СПД ОСОБА_4 № 1-1-1, складеного в поточних цінах станом на 04.07.2012 року (а.с. 17-19), вартість відновлення будови літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 , становить 10373 грн.

Для встановлення вартості завданих матеріальних збитків в результаті пошкодження приміщення літньої кухні, судом 12.12.2017 призначено будівельно-технічну експертизу (а.с. 105),

Відповідно до висновку експерта №2314/2315/18-21 від 18.01.2019 (а.с. 138-149) складеного за результатами проведеної судової оціночно -будівельної та оціночно -земельної експертизи, в зв`язку з неможливістю ідентифікації об`єктів нерухомого майна та інших даних достатніх для проведення оцінки, встановити ринкову вартість 1/2 частини літньої кухні, позначеної літерою "В" з прибудовою літера "в" станом на серпень 2012 року та березень 2017 року, не можливо. Вартість подібної господарської будівлі, у цінах на час проведення експертизи, могла становити 12620 грн.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача , було неправомірно пошкоджено приміщення літньої кухні ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про необхідність відшкодування відповідачем завданої позивачу майнової шкоди в розмірі 10373 грн. з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 У цій частині рішення не оскаржується.

Відмовляючи у відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції, посилаючись на норми статей 23, 1167 ЦК України та п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходив із того, що позивачем ні в позовній заяві, ні в наданих суду поясненнях, не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди саме у 10000 грн. ,а ,також , ним не надано суду жодних доказів, що підтверджували б факт завдання йому моральної шкоди.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач оскаржує рішення лише в частині відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині рішення та вважає, що суд вірно встановив відсутність доказів заподіяння моральної шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач є матір`ю та сином, між якими склались непрості відносини.

Будівля «літньої кухні» являє собою споруду ,1964 року забудови з саманно - цегляними стінами ,що входила складу майна колгоспного двору та в зв`язку зі зміною законодавства , фактичним поділом майна цього двору та зміною голови двору набута позивачем у особисту власність ( а.с.13-14)

У ст. 23 ЦК України говориться, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень п.п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності(в т. ч. інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд першої інстанції визначав залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем ні в позовній заяві, ні в наданих суду поясненнях, не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди саме у 10000 грн.

Крім того, позивачем не наведено та не надано суду жодних належних, допустимих ,достовірних та достатніх доказів, що підтверджували б завдання йому моральної шкоди і у чому вона полягає. Позивач не заявляв клопотання і не допитувався щодо цих обставин ,як свідок. Також не підтвердили обставини наявності моральної шкоди, у чому вона полягала, зокрема, факт наявності . глибину ,тривалість ,силу душевних переживань інші свідки чи письмові докази.

Враховуючи викладене, а також те, що літня кухня є не новою спорудою, а позивач не довів своїх планів на неї та те, чи не співпали дії відповідача з можливими планами по вдосконаленню ділянки та знищенню цієї споруди самим позивачем, останній не довів що діями відповідача йому причинена моральна шкода. Сам по собі факт знищення частини будівлі не означає однозначно факт спричинення позивачеві моральної шкоди, який підлягає доведенню.

Таким, чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що оскільки позивачем жодних доказів підтверджуючих завдання моральної шкоди не надано, не зазначено з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди, суд обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність факту спричинення позивачу моральної шкоди, і тому підставно вважав, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Посилання апелянта, на те, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги обгрунтування позивача на завдану йому моральну шкоду не спростовують оскаржуване рішення, оскільки зводяться лише до міркувань апелянта, але жодним разом не підтверджують факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Таким чином, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає .

Головуючий: /підпис/ Копаничук С.Г.

Судді : /підпис/ Денишенко Т.О.

/підпис/ Оніщук В.В.

Згідно з оригіналом

Суддя С.Г. Копаничук