ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5365/19 Справа № 214/4948/18 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний Банк «Конкорд»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний Банк «Конкорд» на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2019 року, яка постановлена суддею Гринем Н.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний Банк «Конкорд» (надалі АТ «АКБ «КОНКОРД») звернувся з позовом, в якому просив суд: визнати недостовірною та такою, що принижує престиж та порочить ділову репутацію АТ «АКБ «КОНКОРД» інформацію «Ні конвертаційним центрам», яка була поширена ОСОБА_1 шляхом демонстрування плакату 24.07.2018 року в період часу з 09.30 год. до 17.00 год. біля центрального входу в будівлю Головного офісу АТ «АКБ «КОНКОРД», розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Троїцька 2; зобов`язати ОСОБА_1 протягом 10 днів з моменту набрання рішенням суду по даній справі законної сили здійснити спростування недостовірної інформації шляхом опублікування тексту рішення суду, включаючи публікацію тексту його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі масової інформації обласній газеті «Вісті Придніпров`я»; стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по справі.

21.10.2018 року відповідач подала відзив на позов із викладенням заперечень проти пред`явлених до неї вимог. Крім того, відповідач просила суд стягнути з позивача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

31.10.2018 року відповідач подала зустрічний позов до АТ «АКБ «КОНКОРД» про відшкодування моральної шкоди.

06.11.2018 року АТ «АКБ «КОНКОРД» подали заяву про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2019 року заяву Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний Банк «Конкорд» - задоволено.

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний Банк «Конкорд» до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації, захист ділової репутації залишено без розгляду.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний Банк «Конкорд» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник АТ «АКБ «КОНКОРД», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин для справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про часткове скасування ухвали суду в частині відмови позивачу у поверненні сплаченого судового збору та стягнення з позивача на користь відповідачки в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2 500 гривень.

Зауважує на тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, вказавши, що в силу п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» залишення позовної заяви без розгляду виключає повернення судом сплаченого позивачем судового збору.

Зазначає про те, що суд помилково та безпідставно стягнув з позивача на користь відповідачки відшкодування витрат на правничу допомогу, так як квитанція, яку видав адвокат відповідачці не є достатнім та належним доказом.

На думку позивача, відповідачка ОСОБА_1 звертаючись з зустрічним позовом вирішила збагатитись, оскільки заявила необґрунтовані та надумані вимоги до банку.

Крім того вважає, що суд помилково зазначив в ухвалі суду, що позивачем не зазначена причина залишення позову без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 зазначає про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена у повній відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права. Також вважає, що зазначені вимоги в апеляційній скарзі є необґрунтованими, тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «АКБ «КОНКОРД» Турчанінова І.Ю., в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, 01.08.2018 року позивач АТ «АКБ «КОНКОРД» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації, захист ділової репутації (а.с. 1- 40).

21.10.2018 року відповідач подала відзив на позов із викладенням заперечень проти пред`явлених до неї вимог. Крім того, відповідач просила суд стягнути з позивача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн (а.с. 49 61).

31.10.2018 року відповідач подала зустрічний позов до АТ «АКБ «КОНКОРД» про відшкодування моральної шкоди (а.с. 71-74).

06.11.2018 року АТ «АКБ «КОНКОРД» подали заяву про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України (а.с. 83-84).

Ухвалою суду від 18.03.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «АКБ «КОНКОРД» про стягнення моральної шкоди повернуто заявнику (ас. 146-148).

Задовольняючи заяву відповідачки про стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з положень частини 5 статті 142 ЦПК України, частини 3 статті 137 ЦПК України та дійшов висновку, що такі підлягають стягненню з позивача у зв`язку з необгрунтованими діями позивача. Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «АКБ «КОНКОРД» про відшкодування судового збору, суд першої інстанції керувався п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «про судовий збір» та дійшов висновку про відсутність правових підстав для повернення судового збору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що саме по собі звернення з позовом до суду та подання заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених ним судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду, чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість дій позивача, оскільки причиною подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду стало пред`явлення даного позову до відповідачки, яка не має відношення до обставин, викладених в позові, які змусили відповідачку звернутися за правничою допомогою з метою захисту її прав.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що суд помилково та безпідставно стягнув з позивача на користь відповідачки відшкодування витрат на правничу допомогу, так як квитанція, яку видав адвокат відповідачці не є достатнім та належним доказом, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на: 1) професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачкою ОСОБА_1 та адвокатом Сагайдак Д.С., який діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №5045, виданим Радою адвокатів Донецької області від 30 травня 2018 року, укладено Договір про надання правничої допомоги (а.с. 60, 78).

Згідно Довідки-квитанції № 29/1 від 29.10.2018 року, складеної та підписаної адвокатом ОСОБА_2 . розмір витрат на правничу допомогу адвоката складає 5 000 грн, з яких: вивчення документів проблемного питання клієнта та нормативно правових актів, що регулюють відповідні правовідносини; очні консультації з питань чинного законодавства України з проблемного питання клієнта; складання відзиву на позовну заяву, надсилання відзиву на позовну заяву позивачу, збір та підготовка пакету документів до відзиву на позовну заяву для суду, подача відзиву на позовну заяву до суду; складання зустрічної позовної заяви до суду, збір та підготовка пакету документів до зустрічної позовної заяви для суду, подача зустрічної позовної заяви; представництво інтересів в процесі проведення переговорів із позивачем щодо мирового врегулювання спору; формування правової позиції у цивільній справі та прийняття участі у судових засіданнях по даній справі з питань захисту цивільних прав та інтересів клієнта, зокрема з питання відшкодування моральної шкоди завданої клієнтові неправомірними діями АТ «АКБ «КОНКОРД» (а.с. 61, 76).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з АТ «АКБ «КОНКОРД» судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, оскільки визначений судом розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, також представником відповідачки було надано до суду належні та допустимі докази понесених відповідачкою витрат у справі.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд помилково та безпідставно стягнув з позивача на користь відповідачки відшкодування витрат на правничу допомогу, так як квитанція, яку видав адвокат відповідачці не є достатнім та належним доказом, оскільки діючи законом не визначено, в якій формі має бути надано доказ виконаних адвокатом послуг. Натомість в частині 3 статті 137 ЦПК України лише зазначено, що учасник справи зобов`язаний надати детальний опис робіт (наданих послуг), які виконані адвокатом.

Отже, довідка-розрахунок № 29/2 від 29.10.2018 року, відповідно до з ч. 3 ст. 137 ЦПК України є належним доказом, який підтверджує надання адвокатом Сагайдаком Д.С. відповідачці послуг згідно умов Договору про надання правничої допомоги.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» визначено підстави повернення судового збору. Зокрема, пунктом 4 частини 1 даної статті передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Отже, із вищенаведеного випливає, що сплачена сума судового збору не повертається у разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для повернення сплаченого позивачем судового збору у зв`язку із залишенням позову без розгляду згідно поданої позивачем заяви.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов помилкового висновку, що залишення позовної заяви без розгляду виключає повернення судом сплаченого позивачем судового збору на підставі п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви в частині повернення судового збору, так як Законом України «Про судовий збір» не передбачено повернення судового збору у разі залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 звертаючись з зустрічним позовом вирішила збагатитись, заявивши необґрунтовані та надумані вимоги до банку, оскільки наведені обставини можуть бути встановлені лише судом під час розгляду справи, а не при вирішенні питання про залишення позову без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково зазначив в ухвалі суду, про не зазначення позивачем причина залишення позову без розгляду, колегія суддів не бере до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи в мотивувальній частині ухвали суд зазначив, що причиною подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду стало те, що фактично позов пред`явлено до ОСОБА_1 помилково, оскільки вона не має відношення до обставин, викладених в позові, без здійснення позасудового врегулювання спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни ухвали суду та задоволення апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний Банк «Конкорд» - залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: