Справа №175/2440/19-ц
Провадження №2н/175/71/19

У Х В А Л А

24 червня 2019 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянська Ж.М. розглянувши заяву Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про видачу судового наказу на стягнення заборгованості по квартирній платі та за комунальні послуги з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2019 року до суду надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про видачу судового наказу на стягнення заборгованості по квартирній платі та за комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Дослідивши подану заяву про видачу судового наказу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій формі (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги.
В порушення вимог вказаної статті, повноваження представника військової частини не підтверджуються жодним документом, не надано жодної копії договорів, які укладені з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Проте, як вбачається з заяви про видачу судового наказу та документів доданих до неї, вимоги про стягнення частини заборгованості виходять за межі позовної давності, оскільки заявник просить суд стягнути заборгованість починаючи з 01 травня 2014 року, проте строк пред`явлення вимоги в цій частині, у відповідності до ст. 257 ЦК України, минув 01 травня 2017 року, а звернення стягувача мало місце 21 червня 2019 року.
Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.
За таких обставин необхідно відмовити Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Керуючись ст. 165 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

У видачі судового наказу за заявою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про видачу судового наказу на стягнення заборгованості по квартирній платі та за комунальні послуги з ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.