Ухвала

30 травня 2019 року

м. Київ

справа № 766/15129/17

провадження № 61-9755ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на постанову Херсонського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

На обґрунтування позову Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» зазначило, що 20 лютого 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було укладено договір страхування № DNHSIIV127758, відповідно до якого страхова компанія зобов`язалась у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем Volkswagen Transporter Kasten, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

10 вересня 2014 року на вул. Комсомольській в м. Скадовськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «ІЖ-412», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику застрахованого автомобіля - Публічному акціонерному товариству комерційного банку «ПриватБанк», заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 261 329 грн 58 коп.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах», згідно договору страхування з урахуванням визначеної договором франшизи та на підставі страхового акта від 20 листопада 2014 року № И-2529, виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 207 495 грн 68 коп.

Враховуючи викладене, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» на підставі статей 1166, 1172, 1187 ЦК України просило суд стягнути з ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 207 495 грн 68 коп.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що відповідно до вимог статей 1172, 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року скасовано, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин положення статті 1172 ЦК України, оскільки в цій справі шкода заподіяна не третім особам, а саме роботодавцю.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», яке виплатило Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» страхове відшкодування, перейшло право вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до працівника про відшкодування шкоди, що заподіяна банку при виконанні ОСОБА_1 трудових обов`язків.

Оскільки позивачем при зверненні до суду не надано доказів укладення договору про повну матеріальну відповідальність банку з відповідачем та доказів розміру середнього місячного заробітку відповідача, апеляційний суд відмовив у задоволенні позову.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на постанову Херсонського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року - 1 921 грн.

Ціна позову у цій справі становить 207 495 грн 68 коп., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*500=960 500).

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи ціну позову, предмет позову та складність зазначеної справи, а також беручи до уваги, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, ураховуючи, що частина шостої статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Додатково Верховним Судом враховано, що судове рішення судом апеляційної інстанції постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувана заявником постанова Херсонського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року ухвалена у малозначній справі, вона не підлягає касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» на постанову Херсонського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк