Справа № 132/1561/19
Провадження № 2/132/456/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.06.2019 м. Калинівка

Калинівський районний суд Віницької області

у складі: головуючого судді: Гуцола М.П.;

за участі: секретаря: Гордієнко А.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2019 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся позивач ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В позові просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1000 грн., на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимог позивач мотивує, тим, що він не має матеріальної можливості сплачувати 1/4 частину від свого заробітку на утримання сина, так як його матеріальне становище змінилось, а саме погіршилось у зв`язку із станом здоров`я.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак згідно заяви просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак згідно заяви просить слухати справу без її участі, проти задоволення позову заперечує.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що у позивача з відповідачем народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого позивач сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 17.10.2012 року до досягнення сином повноліття.

На даний час з позивача утримуються аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Позивач вказує, що він отримав травму, його матеріальне становище змінилось в гіршу сторону. На даний час позивач не має можливості надавати на утримання сина матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку.

Окрім того у позивача існує заборгованість по сплаті аліментів.

Проте, суд приходить до переконання що позивач не довів, що його матеріальне становище погіршилося, не навів істотних обставин, які могли б унеможливи виконання позивачем своїх батьківських обов`язків по сплаті аліментів на сина, не надано суду належних та допустимих доказів про те, що його спроможність матеріального забезпечення спільної дитини із відповідачем настільки знизилася, що він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей є оптимальними та цей розмір не є завищеним при даних обставинах справи. Окрім того, той факт, що позивач не виконує свої батьківські обов`язки по утримуванню дитини підтверджується також наявною заборгованістю по аліментах.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища, як платника аліментів, виходячи з пріоритету інтересів дітей та їх потреб, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 155, ст.ст. 179, 180, ч. 3 ст. 181, ч. ч. 1, 2 ст. 182, ч. 1 ст. 183, ст. 192 СК України, ст.ст. 12, 15, 16 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133, 141, 174, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 )

- відповідач ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_2 )

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його постановлення до Вінницького апеляційного суду шляхом її направлення через Калинівський районний суд Вінницької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Гуцол М.П.