П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 757/42/19-ц

Номер провадження № 22-ц/824/8041/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т. А.,

вивчивши апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України та апеляційну скаргу Міністерства закордонних справ України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Ільєвої Т. Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України, Генеральної прокуратури України про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Міністерства закордонних справ України, Генеральної прокуратури України про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 березня 2016 року, 06 березня 2017 року, 11 січня 2018 року та 10 липня 2018 року Посольство України в Канаді направляло Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади листи, у яких містилась інформація про те, що відносно ОСОБА_1 наявні кримінальні провадження.

Разом з тим, постановою Генеральної прокуратури України від 01 березня 2016 року було закрито кримінальне провадження № 0000209 від 06 березня 2014 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості, та в суду вичерпані можливості їх отримання.

У відповідь на адвокатські запити 18 березня 2016 року та 31 березня 2017 року Генеральна прокуратура України повідомила про відсутність у провадженні органів прокуратури та інших органів досудового розслідування України досудових розслідувань, у яких відповідач має статус підозрюваного, а також відомостей щодо звернення до суду з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_1

Крім того, той факт, що на момент направлення вищевказаних листів позивач не перебував у статусі підозрюваного підтверджується численними відповідями всіх правоохоронних органів України та довідкою Департаменту інформаційних технологій МВС України.

Тобто, листи Посольства України в Канаді щодо начебто здійснення розслідувань стосовно ОСОБА_1 надсилались вже в той час, коли останній не перебував у статусі підозрюваного і будь-які претензії правоохоронних органів до нього були зняті як необґрунтовані, а тому інформація, якаміститься в цих листах, є недостовірною, негативною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2017 року інформацію в листі Генеральної прокуратури України від 03 березня 2014 року стосовно начебто здійснення кримінального провадження відносно ОСОБА_1 визнано недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права та зобов`язано Генеральну прокуратуру України з метою спростування недостовірної інформації направити відповідний лист в Офіс Прем`єр-міністра Канади.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року визнано недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, викладену в схожому листі Генеральної прокуратури України від 08 липня 2014 року на ім`я Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки та зобов`язано Генеральну прокуратуру України повідомити Європейську службу зовнішньої дії про ухвалене рішення.

Таким чином, враховуючи, що жодний обвинувальний акт стосовно позивача не передавався до суду, не існує жодного ухваленого стосовно останнього вироку, він не є особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалось питання про їх застосування, поширена Посольством України в Канаді інформація є недостовірною та підлягає спростуванню.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року (том ІІ а.с. 143 - 156) позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію, викладену у листах Посольства України в Канаді на підставі інформації, наданої Генеральною прокуратурою України до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, а саме:

У листі від 15 березня 2016 року № 6114/22-012-21 наступного змісту:

«… наразі проводяться два розслідування, пов`язані ОСОБА_1 : він підозрюється у привласненні державного майна через зловживання службовим становищем (Кримінальний кодекс України, ст. 191 п.3);

Генеральна прокуратура України підтверджує інформацію про причетність … пана ОСОБА_1 до зловживання владою, що призвело до численних жертв і смертей під час мирних протестів в Україні зимою 2013-2014 рр., а також в організації умисних вбивств, вчинених у спосіб, що є небезпечним для великої кількості людей (Кримінальний Кодекс України, ст. 27 п.3, ст. 365 п. 3, ст. 115 п. 1, 5, 12). … Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я пана ОСОБА_1 повинно залишатися у Списку до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб (Україна)».

У листі від 06 березня 2017 року № 6114/22-012-17 наступного змісту:

«…наразі проводиться два розслідування», пов`язані з ОСОБА_1 : він підозрюється у привласненні державного майна через зловживання службовим становищем; Генеральна прокуратура України підтверджує інформацію про причетність … пана ОСОБА_1 до зловживання владою, що призвело до численних жертв і смертей під час мирних протестів в Україні зимою 2013-2014 рр., а також до організації умисних вбивств, вчинених у спосіб, що є небезпечним для великої кількості людей. Розслідування за двома справами тривають зараз. Тому Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я пана ОСОБА_1 повинно залишитися у Списку до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб (Україна), SOR/2014-44».

У листі від 11 січня 2018 року № 6114/22-012-2 наступного змісту:

«…наразі проводяться два розслідування, пов`язані з ОСОБА_1 : він підозрюється у незаконному збагаченні через зловживання службовим становищем (розслідування проводиться Національним антикорупційним бюро України); Генеральна прокуратура України підтверджує про причетність … пана ОСОБА_1 до зловживання владою, що призвело до численних жертв і смертей під час мирних протестів в Україні зимою 2013-2014 рр., а також до організації умисних вбивств, вчинених у спосіб, що є небезпечним для великої кількості людей.

Розслідування за двома справами, у яких може брати участь Портнов Андрій Володимирович тривають зараз, а дія рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року не поширюється на них.

Тому Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я пана ОСОБА_1 повинно залишатися у Списках до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб, оскільки заморожування його активів сприятиме компенсуванню шкоди, яку було нанесено злочинами, до яких може бути причетний ОСОБА_1 ».

У листі від 10 липня 2018 року № 6114/22-012-70 наступного змісту:

«Управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000209 за фактами загроз народним депутатам України, зловживання владою одного з керівників Адміністрації Президента України, а також привласнення коштів Київського національного університету та Київського національного економічного університету на загальну суму 137639 грн. 02 коп., можливого привласнення сум незаконних виплат колишнім співробітником Адміністрації Президента України в особливо великих розмірах (незаконне збагачення), підробка підпису пана Портнова у нотаріально засвідченій довіреності невстановленою особою, підробка рішень 3-го Всеукраїнського Конгресу представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ, якими затвердили трьох членів Вищої ради юстиції та їх подальше використання на підставі пункту 1 статті 346, п. 1 ст. 364, п. 3 ст. 191, п. 3 ст. 368-2, п. 1, 3, 4 ст. 358, п. 1 ст. 353 Кримінального Кодексу України.

Пан Портнов може бути притягнутий до відповідальності за цим кримінальним провадженням після проведення всіх необхідних слідчих дій.

Рішенням Генерального прокурора України від 30 листопада 2017 року слідчим Національного антикорупційного бюро України було доручено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004815 про те, що в період з липня 2011 року по 31 грудня 2013 року посадова особа, яка займала посаду Радника Президента України - начальника Головного управління із судової реформи і судової системи, а пізніше - Радника Президента України, отримав незаконні виплати на загальну оціночну суму 26 млн. грн. (в особливо великих розмірах) на підставі п.3 статті 368-2 КК України».

Зобов`язано Міністерство закордонних справ України з метою спростування недостовірної інформації направити лист в Департамент закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, в якому повідомити про прийняте у цій справі рішення суду з викладенням його резолютивної частини протягом 10 (десяти) календарних днів з дня набрання таким рішенням законної сили.

Стягнуто в рівних долях з Міністерства закордонних справ України та Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 536 грн. 80 коп.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, 27 березня 2019 року Генеральна прокуратура України надіслала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами поширено недостовірну інформацію стосовно розслідувань, пов`язаних з ОСОБА_1 Формулювання, використані в листах Посольства, які направлялись до Департаменту закордонних справ торгівлі і розвитку Канади з приводу збереження Урядом Канади міжнародних санкцій, створюють уявлення про те, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень і стосовно нього наявні розслідування, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

Так, у відповіді Генеральної прокуратури України від 26 лютого 2016 року зазначалось про здійснення досудового розслідування, наведена у листі інформація повністю відповідала дійсності станом на час надання відповіді, так як постанову про закриття кримінального провадження за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України прийнято пізніше, а саме 01 березня 2016 року. Інше кримінальне провадження Генеральною прокуратурою України розслідувалося.

У відповідях Генеральної прокуратури України, направлених до МЗС України та Посольства після 01 березня 2016 року немає жодних посилань чи тверджень про те, що ОСОБА_1 є підозрюваним (підозрюється), обвинувачем чи підсудним у будь-якому кримінальному провадженні. Інформація, наведена у цих відповідях, повністю відповідає дійсності.

Проте, суд першої інстанції, дослідивши листи Посольства, не зважив на відмінності їх змісту відомостям, наведеним у листах Генеральної прокуратури України.

Таким чином, суд дійшов безпідставних висновків про поширення Генеральною прокуратурою України недостовірної інформації стосовно позивача.

У інших листах викладена Генеральною прокуратурою інформація є також достовірною, оскільки вона ґрунтується на матеріалах кримінальних проваджень.

Крім того, судом першої інстанції допущено ряд порушень норм процесуального закону, зокрема, позов не містив вимог до Генеральної прокуратури України, а отже позовна заява не відповідала вимогам ст.175 ЦПК України, що було підставою для залишення її без руху. Судом допущено невідповідність висновків мотивувальної частини рішення його резолютивній частині, а також допущено порушення вимог ст.141 ЦПК України, оскільки до Генеральної прокуратури України вимог не заявлялось, у зв`язку з чим підстави для пропорційного стягнення з відповідачів судового збору відсутні.

Також, не погодившись із вищевказаним рішенням суду, Міністерство закордонних справ України 29 березня 2019 року подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом першої інстанції взагалі не наведено будь-яких аргументів та мотивації недостовірності нот Посольства України в Канаді від 11 січня 2018 року №6114/22-012-2 та від 10 липня 2018 року №6114/22-012-70.

Так, отримавши інформацію від відповідача-2, Посольство України в Канаді, з урахуванням мети листування, інформувало Департамент закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади про ймовірну причетність до вчинення злочинів позивача, розслідування яких здійснювалось (здійснюється) Генеральною прокуратурою України, що не може розцінюватись як недостовірна інформація. Повідомлена інформація не містить відомостей про фактичні дані, підтвердити або спростувати достовірність яких може суд.

Отже, повідомлена органам Канади інформація за своєю суттю є оціночним судженням (припущенням слідчого у певній справі) і не містить фактичних даних, які в даному випадку можуть бути спростовані. В усіх своїх листах на адресу МЗС та Посольства України в Канаді Генеральна прокуратура України повідомляла свою позицію щодо подальшого перебування у санкційному списку ОСОБА_1 , у зв`язку із здійснюванням нею досудового розслідування.

Суд першої інстанції не провів аналіз загального змісту та контексту нот Посольства України в Канаді.

Крім того, судом першої інстанції визнано недостовірною всю без виключення інформацію, яка містилась у нотах, що направлялась Посольством України в Канаді. Водночас, певні положення вочевидь не містять фактичних даних, а вказують на позицію органів щодо певних питань.

Також, є невірними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду відносно того, що інформація, поширена відповідачем про наявність розслідувань стосовно позивача та інформація про наявність підозри позивача у кримінальних порушеннях фактично є твердженням про його причетність до кримінальних порушень.

Судом першої інстанції, крім іншого, не обґрунтовано свого висновку про те, що поширення інформації відповідачем-1 призвело до порушення особистих немайнових прав позивача, оскільки направлення нот щодо позивача не є наслідком порушення особистих немайнових прав останнього.

Не надано судом першої інстанції оцінки тим обставинам, що ноти передавались виключно уповноваженим органам Канади, не ставали відомими загалу, не було будь-якої іншої форми їх публічного розголосу, вони не ставили під загрозу громадську довіру до позивача. Більше того, судом не взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої межі критичних суджень стосовно державних службовців порівняно з приватними особами є значно ширшими.

Судом взято до уваги переклад нот, наданий позивачем, при цьому не наведено жодних підстав відмови у прийнятті перекладу нот, наданих відповідачем.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Генеральної прокуратури України, надано учасникам справи строк для подачі відзиву.

13 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Генеральної прокуратури України адвоката Косінової Г. В. в інтересах ОСОБА_1 з відповідним підтвердженням його надсилання іншим учасникам справи, з якого зокрема вбачається, що висновок суду першої інстанції відповідає дійсним обставинам справи, оскільки інформація повідомлена в чотирьох нотах Посольства України в Канаді про проведення двох розслідувань, пов`язаних з особою позивача, є недостовірною, враховуючи, що 01 березня 2016 року Генеральна прокуратура України закрила єдине кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, а у будь-яких інших кримінальних провадженнях останній не мав та не має жодного процесуального статусу.

У суді першої інстанції відповідачами не було доведено, що існує підтверджений належними та допустимими доказами зв`язок позивача з кримінальними провадженнями, про які йшлося у листах Генеральної прокуратури України до Міністерства закордонних справ України та у нотах Посольства Канади в Україні, а тому використані відповідачами формулювання з точки зору права є недостовірними.

Крім того, листи посольства України в Канаді безпосередньо сприяли збереженню обмежувальних заходів проти позивача, оскільки урядові структури Канади, розглядаючи питання про їх скасування чи збереження, врахували офіційну позицію українських органів влади, яка була доведена до Уряду Канади листами Посольства.

Фраза поширена у листах Посольства України в Канаді, адресованих Департаменту закордонних справ, торгівлі і розвитку Канади, про те, що Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я позивача повинно залишатись у Списку до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб, оскільки тривають два розслідування і збереження обмежувальних заходів стосовно останнього сприятиме компенсуванню шкоди, завданої злочинами, до яких може бути причетний ОСОБА_1 , є доведенням до Уряду Канади офіційної позиції Генеральної прокуратури України, висловленої у листах від 27 лютого 2016 року, 27 лютого 2017 року, 08 грудня 2017 року, а не поширенням оціночних суджень.

Внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення автоматично не надає особам, які вказані заявником, як такі, що можуть бути причетними до його вчинення, статусу підозрюваних.

У своїх листах Посольство України в Канаді вказує на Генеральну прокурату України як на автора та джерело інформації про наявність розслідувань, пов`язаних з позивачем, а тому Генеральна прокуратура України є належним відповідачем.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою Міністерства закордонних справ України, надано учасникам справи строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 травня 2019 року справу за апеляційними скаргами Генеральної прокуратури України та Міністерства закордонних справ України призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

27 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Міністерства Закордонних справ України адвоката Косінової Г. В. в інтересах ОСОБА_1 з відповідним підтвердженням його надсилання іншим учасникам справи, з якого зокрема вбачається, що листування між Генеральною прокуратурою України та Департаментом закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади здійснювалось у зв`язку з перебуванням позивача у Списку до Положення про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб (Україна) SOR72Q14-44, а тому інформування Уряду Канади про підстави збережень певних обмежень щодо позивача здійснювалось в межах КПК України та з врахуванням особливостей, встановлених Законом про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб, метою якого, як зазначено в рішенні Федерального суду Канади, є можливість держав попросити Канаду заморозити майно, яке могло бути незаконно привласнене певними особами доти, доки ведеться розслідування у відношенні таких осіб. Для цього держава повинна зробити заяву про неправомірні дії, яка містилась у листі Генеральної прокуратури України від 03 березня 2014 року.

Разом з тим, на час поширення оспорюваної інформації щодо кримінального переслідування позивача в Україні та його причетності до привласнення державного майна, стосовно нього не здійснювалось жодного кримінального провадження.

У листах відповідачів відсутні критика, припущення, у них не використано мовно-стилістичні засоби, які б вказували на поширення відповідачами оціночних суджень.

Крім того, указом Президента від 26 лютого 2014 року №143/2014 ОСОБА_1 звільнено з посади Першого заступника Глави Адміністрації Президента України, а тому він не входить в число національних публічних діячів.

Позивач зауважує, що ним було подано до суду нотаріально засвідчений переклад листів Посольства України в Канаді від 15 березня 2016 року, 06 березня 2017 року, 11 січня 2018 року та 10 липня 2018 року.

У судовому засіданні представник Генеральної прокуратури Орленко А. О. підтримав доводи апеляційної скарги, поданої в інтересах Генеральної прокуратури України, та доводи апеляційної скарги, поданої в інтересах Міністерства закордонних справ України, і просила їх задовольнити.

Представник Міністерства закордонних справ України Пономаренко А. О. підтримала доводи, апеляційної скарги, поданої в інтересах Міністерства закордонних справ України, та апеляційної скарги, поданої в інтересах Генеральної прокуратури України, і просила їх задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Косінова Г. В. заперечувала проти поданих апеляційних скарг, просила залишити їх без задоволення з підстав їх необґрунтованості, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника позивача, представника Генеральної прокуратури України та представника Міністерства закордонних справ України, з`ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, ґрунтуючись на наступному.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у зв`язку із зверненням Міністерства закордонних справ Канади , відповідачем-1 було запитано у Генеральної прокуратури України інформацію щодо кримінального переслідування ОСОБА_1 , а також позиції останньої стосовно перебування позивача у санкційному списку.

Враховуючи запит канадської сторони, а також отриману від відповідача-2 інформацію, Посольством України в Канаді направлено до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади чотири ноти, а саме від 15 березня 2016 № 6114/22-012-21, від 06 березня 2017 № 6114/22-012-17, від 11 січня 2018 № 6114/22-012-2, від 10 липня 2018 № 6114/22-012-70 відносно позивача (т. І а.с. 70 - 82).

У ноті Посольства України в Канаді від 15 березня 2016 р. №6114/22-012-21, направленій Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, вказано, що «згідно з інформацією, отриманою від Генеральної прокуратури України, наразі проводяться два розслідування, пов`язані з ОСОБА_1 :

- він підозрюється у привласненні державного майна через зловживання службовим становищем (Кримінальний кодекс України, ст. 191 п.3);

- Генеральна прокуратура України підтверджує інформацію про причетність … пана ОСОБА_1 до зловживання владою, що призвело до численних жертв і смертей під час мирних протестів в Україні зимою 2013-2014 рр., а також в організації умисних вбивств, вчинених у спосіб, що є небезпечним для великої кількості людей (Кримінальний Кодекс України, ст. 27 п.3, ст. 365 п. 3, ст. 115 п. 1, 5, 12).

Обидва згадані розслідування тривають зараз.

Тому Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я пана ОСОБА_1 повинно залишатися у Списку до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб (Україна), SOR/2014-44».

Встановлено, що Посольство України в Канаді направило вищенаведену ноту Уряду Канади на підставі листа Міністерства закордонних справ України від 09 березня 2016 р. №610/6144-994-38, в якому зазначено «..МЗС України отримало в Генеральній прокуратурі України такі роз`яснення.

Управлінням спеціальних розслідувань Головного слідчого управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000228 від 21 січня 2014 року… за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України.

У межах кримінального провадження перевіряються відомості про причетність вищих посадових осіб держави, у тому числі колишнього заступника Глави Адміністрації Президента України ОСОБА_1 до організації перевищення влади та службових повноважень працівниками правоохоронних органів під час протидії протестним акціям, що призвело до настання тяжких наслідків.

..Головне слідче управління Генеральної прокуратури України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, а саме у заволодінні державним майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, яке полягало у заволодінні ним державними коштами у сумі 137 639 грн. у період з 02 квітня 2010 року по 20 лютого 2014 року під час здійснення викладацької діяльності в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка та Київському економічному університеті імені Вадима Гетьмана.

Досудове розслідування у кримінальних провадженнях триває.

Зважаючи на викладене, Генеральна прокуратура України на даний час не вбачає підстав щодо виключення ОСОБА_1 із канадського нормативно-правового акту - Freezing Assets of Corrupt Foreign Officials (Ukraine) Regulations - FACFOR» (т. І а.с. 208 - 209).

У ноті Посольства України в Канаді від 06 березня 2017 року № 6114/22-012-17, направленій Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, вказано, що «Згідно з інформацією, отриманою від Генеральної прокуратури України, наразі проводиться два розслідування», пов`язані з ОСОБА_1 :

він підозрюється у привласненні державного майна через зловживання службовим становищем;

Генеральна прокуратура України підтверджує інформацію про причетність ряду службовців державних і правоохоронних органів, у тому числі пана ОСОБА_1 , до зловживання владою, що призвело до численних жертв і смертей під час мирних протестів в Україні зимою 2013-2014 років, а також до організації умисних вбивств, вчинених у спосіб, що є небезпечним для великої кількості людей. Розслідування за двома справами тривають зараз. Тому Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я пана ОСОБА_1 повинно залишитися у Списку до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб (Україна), SOR/2014-44» .

Встановлено, що Посольство України в Канаді направило вищенаведену ноту Уряду Канади на підставі листа Генеральної прокуратури України від 27 лютого 2017 року № 14/5-30437-14 та листа Міністерства закордонних справ України від 02 березня 2017 року № 620/6144-994-30дск.

Лист Генеральної прокуратури України від 27 лютого 2017 року № 14/5-30437-14 мав наступний зміст:

«…Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000209 від 06 березня 2014 року за фактами погроз народному депутату України ОСОБА_3 , зловживання владою службовою особою Адміністрації президента України, заволодіння у період з 02 квітня 2010 року по 20 лютого 2014 року грошовими коштами Київського національного університету імені Тараса Шевченка та Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.112, ч.1 ст.364, ч.3 ст. 191 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у період з 2010 по 2014 роки обіймав посади першого заступника та заступника Глави Адміністрації Президента України - керівника Головного управління з питань судової реформи та судоустрою, Радника Президента України - керівника Головного управління з питань судоустрою Адміністрації Президента, його імовірна причетність до вчинення вищевказаних злочинів також перевіряється» (т. І а.с. 212 - 213).

У ноті Посольства України в Канаді від 11 січня 2018 року № 6114/22-012-2, направленому Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, вказано, що «Згідно з інформацією, отриманою від Генеральної прокуратури України, наразі проводяться два розслідування, пов`язані з ОСОБА_1 :

він підозрюється у незаконному збагаченні через зловживання службовим становищем (розслідування проводиться Національним антикорупційним бюро України);

Генеральна прокуратура України підтверджує про причетність ряду службовців державних і правоохоронних органів, у тому числі пана ОСОБА_1 до зловживання владою, що призвело до численних жертв і смертей під час мирних протестів в Україні зимою 2013-2014 років, а також до організації умисних вбивств, вчинених у спосіб, що є небезпечним для великої кількості людей.

Розслідування за двома справами, у яких може брати участь Портнов Андрій Володимирович тривають зараз, а дія рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року не поширюється на них.

Тому Генеральна прокуратура України продовжує вважати, що ім`я пана ОСОБА_1 повинно залишатися у Списках до Положень про заморожування активів корумпованих іноземних посадових осіб, оскільки заморожування його активів сприятиме компенсуванню шкоди, яку було нанесено злочинами, до яких може бути причетний ОСОБА_1 ».

Встановлено, що Посольство України в Канаді направило вищенаведену ноту Уряду Канади на підставі листа Генеральної прокуратури України від 08 грудня 2017року № 14/2/1-30473-14 та листа Міністерства закордонних справ України від 10 січня 2018 року №620/6144-600-30 стосовно ноти канадського зовнішньополітичного відомства із зверненням від імені Уряду Канади щодо подальшого перебування у санкційному списку ОСОБА_1 .

У листі Генеральної прокуратури України від 08 грудня 2017року № 14/2/1-30473-14 зазначено:

«..Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000228 від 21 січня 2014 року.

Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004815 (27 листопада 2017 року виділено з кримінального провадження №0000209 від 06 березня 2014 року) за фактами можливого одержання у період з липня 2011 року по 31 грудня 2013 року колишньою службовою особою, під час перебування на посадах радника Президента України - керівника Головного управління з питань судоустрою Адміністрації Президента неправомірної вигоди в особливо великих розмірах (незаконне збагачення) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368-2 КК України.

З огляду на те, що ОСОБА_1 у період з 2010 по 2014 роки обіймав посади першого заступника та заступника Глави Адміністрації Президента України - керівника Головного управління з питань судової реформи та судоустрою, Радника Президента України - керівника Головного управління з питань судоустрою Адміністрації Президента, його імовірна причетність до вчинення вищевказаних злочинів також перевіряється» (т. І а.с. 2018 - 2019).

У ноті Посольства України в Канаді від 10 липня 2018 року № 6114/22-012-70, направленому Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади, вказано, що «Управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000209 за фактами загроз народним депутатам України, зловживання владою одного з керівників Адміністрації Президента України, а також привласнення коштів Київського національного університету та Київського національного економічного університету на загальну суму 137 639,02 грн., можливого привласнення сум незаконних виплат колишнім співробітником Адміністрації Президента України в особливо великих розмірах (незаконне збагачення), підробка підпису пана Портнова у нотаріально засвідченій довіреності невстановленою особою, підробка рішень 3-го Всеукраїнського Конгресу представників юридичних вищих навчальних закладів та наукових установ, якими затвердили трьох членів Вищої ради юстиції та їх подальше використання на підставі пункту 1 статті 346, п. 1 ст. 364, п. 3 ст. 191, п. 3 ст. 368-2, п. 1, 3, 4 ст. 358, п. 1 ст. 353 Кримінального Кодексу України.

Пан Портнов може бути притягнутий до відповідальності за цим кримінальним провадженням після проведення всіх необхідних слідчих дій.

Рішенням Генерального прокурора України від 30 листопада 2017 року слідчим Національного антикорупційного бюро України було доручено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004815 про те, що в період з липня 2011 року по 31 грудня 2013 року посадова особа, яка займала посаду Радника Президента України - начальника Головного управління із судової реформи і судової системи, а пізніше - Радника Президента України, отримав незаконні виплати на загальну оціночну суму 26 млн. грн. (в особливо великих розмірах) на підставі п.3 статті 368-2 КК України».

Судом встановлено, що Посольство України в Канаді направило вищенаведену ноту Уряду Канади на підставі листа Генеральної прокуратури України від 19 червня 2018 року № 14/2/1-18вих18 та листа Міністерства закордонних справ України від 22 червня 2018 року №620/6144-600-665 стосовно ноти канадського зовнішньополітичного відомства із зверненням від імені Уряду Канади щодо подальшого перебування у санкційному списку ОСОБА_1 .

У листі Генеральної прокуратури України від 19 червня 2018 року № 14/2/1-18вих18 повідомлено, що: «..Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000209 за фактами погроз народному депутату України ОСОБА_3 , зловживання владою службовою особою Адміністрації Президента України, заволодіння у період з 02 квітня 2010 року по 20 лютого 2014 року грошовими коштами Київського національного університету імені Тараса Шевченка та Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана на загальну суму 137 639,02 грн. …за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.346, ч.1 ст.364, ч.3 ст. 191, ч.3 ст.368-2, ч.ч.1, 3, 4 ст.358, ч.1 ст.353 КК України.

Питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні може бути вирішено після проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій» (т. І а.с. 226 - 227).

Постановою Генеральної прокуратури України від 01 березня 2016 року закрито кримінальне провадження № 0000209 від 06 березня 2014 року за підозрою ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості і вичерпані можливості їх отримання (т. І. а.с. 91 - 94).

Суд задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що на час направлення чотирьох нот Посольством України в Канаді до Департаменту закордонних справ, торгівлі і розвитку Канади стосовно ОСОБА_1 , єдине кримінальне провадження, у якому останньому було оголошено підозру, було закрите Генеральною прокуратурою України, до інших кримінальних проваджень позивач не мав відношення, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, у відповідачів були відсутні будь-які правові підстави використовувати зазначені формулювання, як на підтвердження будь-якого відношення ОСОБА_1 до кримінальних проваджень або кримінальних правопорушень, що розслідуються в їх межах.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та погоджується з його висновками з огляду на наступне.

Суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний позивачем спосіб.

Статтею 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання та недоторканість його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.

Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року (пункт 1 ст.17) встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканість його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28).

Частиною 4 статті 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою вину у вчиненні злочину.

За положеннями ст. ст.. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Відповідно до роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК ( 435-15 ) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного

законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не може бути перешкодою для влади щодо інформування про розслідування, які ведуться, але вона зобов`язує, щоб влада робила це стримано та делікатно, як того вимагає принцип презумпції невинуватості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Аллене Де Рібемон проти Франції» (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недостовірності оспорюваної інформації, поширеної стосовно особи позивача.

Так, постановою Генеральної прокуратури України від 01 березня 2016 року закрито єдине кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. Разом з тим, Посольством України в Канаді до Департаменту закордонних справ, торгівлі та розвитку Канади ноти, що містили вищевказану інформацію, було направлено 15 березня 2016, 06 березня 2017, 11 січня 2018 року та 10 липня 2018 року, тобто після закриття кримінального провадження.

Під час апеляційного перегляду колегія суддів прийшла до висновку, що повідомлення вищевказаної інформації порушило один із базових принципів Конституції України, а саме презумпцію невинуватості особи, оскільки зі змісту нот Посольства України в Канаді вбачається, що позивач підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень і відносно нього наявні розслідування, натомість єдине кримінальне провадження вже було закрито.

Відсутність будь-яких досудових розслідувань стосовно особи позивача на момент направлення Посольством України в Канаді зазначених вище нот та Генеральною прокуратурою України і Міністерством закордонних справ України листів також підтверджується численними відповідями правоохоронних органів України та довідками Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України.

Українським законодавством не передбачено такого процесуального статусу особи, як особа щодо якої ведеться попереднє розслідування. Пунктом 19 частині 1 статті 3 КПК України чітко визначено сторін кримінального провадження, а саме з боку захисту це підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Таким чином, твердження про те, що дієздатна особа, яка досягла віку кримінальної відповідальності, не перебуваючи у статусі підозрюваного, має будь-яке відношення до кримінального правопорушення, що розслідується, є неможливим в межах кримінального процесуального закону України.

Тобто, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідачі не мали будь-яких правових підстав використовувати вищевказані формулювання на підтвердження будь-якого відношення ОСОБА_1 до кримінальних проваджень або кримінальних правопорушень.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовами про захист честі, гідності та ділової репутації, і рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2014 року його позовні вимоги було частково задоволено, визнано недостовірною, та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, викладену в листі Генеральної прокуратури України від 08 липня 2014 року на ім`я Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки.

До того ж, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації було задоволено, визнано недостовірною інформацію, викладену в листі Генеральної прокуратури України від 03 березня 2014 року на ім`я Прем`єр-міністра Канади С. Гарпера стосовно встановлення у ході досудового розслідування фактів привласнення позивачем значних державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України.

На виконання вищевказаного рішення суду, 26 червня 2017 року Генеральною прокуратурою України направлено лист в Офіс Прем`єр-міністра Канади, у якому міститься повідомлення про прийняте рішення суду.

Дані обставини були підтверджені представником позивача під час апеляційного перегляду рішення суду.

Доводи апеляційної скарги Генеральної прокуратури України стосовно того, що на час направлення листів дана інформація відповідала дійсності не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду відповідачем-2 не доведено наявність інших відкритих кримінальних проваджень, у яких ОСОБА_1 фігурує як підозрюваний.

Посилання Міністерства закордонних справ України в апеляційній скарзі на те, що поширена інформація є оціночним судженням, не відповідає дійсності і спростовується матеріалами справи.

Основний критерій поділу фактичних тверджень від оціночних суджень полягає в тому, що оціночні судження неможливо перевірити.

Разом з тим, листи Генеральної прокуратури України містять фактичні данні про наявність кримінальних провадження стосовно особи позивача, а ноти, направлені на адресу Департаменту закордонних справ, торгівлі і розвитку Канади висловлюють офіційну позицію уряду України, яка була врахована Федеральним Судом Канади в рішенні від 11 грудня 2018 року.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що листи Посольства України в Канаді безпосередньо сприяли збереженню обмежувальних заходів проти позивача, завдають шкоди його честі, гідності та діловій репутації, призводять до формування недовіри до нього у необмеженого кола осіб і створюють уявлення про те, що позивач причетний до протиправних дій на території України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оспорювана інформація не може бути віднесена до оціночних суджень, є недостовірною, такою, що порушує особисті немайнові права позивача та підлягає скасуванню.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту.

Таким чином, висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та Міністерства закордонних справ України- залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 лютого 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 червня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова