Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1003/19
РІШЕННЯ

іменем України

19 червня 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні у залі суду № 3 у м. Коростені Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ушомирської об`єднаної територіальної громади Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Ушомирської об`єднаної територіальної громади Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у з 23 травня 2001 року постійно проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . Протягом тривалого часу він добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим майном та використовує його для власних потреб за функціональним призначенням майже 18 років, провів значний ремонт квартири.

ОСОБА_1 бажає оформити право власності на вказану квартиру, однак відповідачем відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки на даний час об`єднана територіальна громада не вправі видавати громадянам такі документи, а тому вимушений звернутися з позовом до суду.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав, а розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Представник відповідача - Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, просила розгляд справи провести без участі представника.

Відповідно до ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23 травня 2001 року постійно проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .

Позивач проживає у вказаній квартирі більше 18 років, в даний час зареєстрований і проживає один, що підтверджується даними довідки, виданої виконавчим комітетом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області №№ 110, 116 від 12.02.2019 року (а.с.10).

Також з довідки, виданої комунальним Гулянецьким підприємством № 5 від 18.02.2019 року вбачається, що особовий рахунок по квартирі АДРЕСА_1 з 23.05.2001 року був зареєстрований на матір позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З жовтня 2007 року і по даний час за надання послуг сплачує ОСОБА_1 (а.с.8).

Крім того позивачем до матеріалів справи долучено документи (накладна, товарні чеки), які підтверджують, що він за власні кошти проводив ремонт житлового приміщення.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321, ст.328 Цивільного кодексу України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

За нормами ст.344 ч.1 Цивільного кодексу України - "Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом".

Положення ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Оскільки позивач ОСОБА_1 з 23 травня 2001 року (майже 18 років) добросовісно, безперервно, відкрито володіє чужим майном - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказану квартиру за набувальною давністю, отже визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16, 328, 344 Цивільного кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання та реєстрації : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Ушомирська об`єднана територіальна громада Коростенського району Житомирської області, місцезнаходження: Житомирська обл., Коростенський район, с. Ушомир, вул.Березюка, 15; .

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк