ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м.Суми

Справа №580/2146/18

Номер провадження 22-ц/816/3367/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 26 лютого 2019 року у складі судді Бакланова Р.В., ухвалене у м. Лебедин,

в с т а н о в и в :

27 вересня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 14 лютого 2014 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір № б/н, за умовами якого останній отримав 300 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за його використання. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань станом на 05 вересня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 11508 грн 03 коп, яка складається з: 2547,67 грн - відсотки за користування кредитом, 9998,78 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 524,19 грн - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 26 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.02.2014 року відмовлено в повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

При цьому вважає, що суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту укладення кредитного договору між сторонами, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача, не можна вважати складовою договору, а тому не доведено погодження сторонами істотних умов договору, правильності нарахувань та наявність заборгованості перед банком. Вказує, що відповідач своїм підписом у Заяві підтвердив, що разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком Договір про надання банківських послуг. Вважає, що у вказаних документах та Правилах користування платіжною карткою зафіксовано зміст кредитного договору, тому він є укладеним у письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Василець С.О., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає. При цьому визнає факт отримання відповідачем банківської картки в АТ КБ «ПриватБанк», але заперечує отримання будь-яких кредитних коштів та звертає увагу, що в Анкеті-заяві відсутня відмітка про встановлення на його карту кредитного ліміту.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762 грн х 100= 176200 грн), тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н від 14 лютого 2014 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок.

ОСОБА_1 не заперечує факт отримання банківської картки в АТ КБ «ПриватБанк» виключно для проведення платежів.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору між банком та ОСОБА_1 і надання відповідачеві коштів чи встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, погодження умов щодо суми кредиту та строку його надання, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами, розміру штрафних санкцій за порушення умов договору.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пеня, штраф (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір б/н від 14 лютого 2014 року укладено шляхом заповнення клієнтом та підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 14).

Порядок повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди і комісії також зазначені у вказаній Заяві, яка разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг та з якими позичальник ознайомився і погодився, що підтвердив своїм підписом.

Додані банком до позовної заяви Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачем особисто не підписані (а.с. 15, 16-30).

Факт видачі кредитної картки та користування кредитними коштами підтверджується випискою з карткового рахунку та довідкою АК КБ «ПриватБанк» (а.с. 71-79, 81).

Відповідно до розрахунку позивача, станом на 05 вересня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 11508 грн 03 коп, яка складається з: 2547 грн 67 коп - нараховані відсотки за користування кредитом, 9998 грн 78 коп - нарахована пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 524 грн 19 коп - штраф (процентна складова) (а.с. 8, зв.).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту укладення кредитного договору, оскільки підписання ОСОБА_1 . Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14 лютого 2014 року визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи, однак, обґрунтовуючи свої позовні вимоги банк надав розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, в якому відсутні дані про наявність заборгованості у відповідача за тілом кредиту, на яке повинні нараховуватися відсотки за користування кредитними коштами та штрафні санкції, тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що підстави для задоволення позову банку відсутні саме з цих підстав.

Статтею 534 цього Кодексу визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як вбачається, законом встановлено чіткий порядок погашення кредитної заборгованості, за яким в першу чергу погашаються проценти та неустойка, а потім тіло кредиту.

Про досягнення сторонами кредитного договору іншого порядку погашення кредиту, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, банком не доведено, а підписана відповідачем Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт довідка про умови кредитування «Універсальна» таких умов не містить.

Таким чином, банк не скористався своїм правом на стягнення процентів та неустойки, як це передбачено умовами кредитного договору, що підтверджується фактичними вимогами банку, згідно з якими, заборгованість за тілом кредиту позивачем не визначається, а він просить стягнути лише відсотки за користування кредитними коштами та неустойку без зазначення, на яку суму заборгованості (тіло кредиту) проведені такі нарахування.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», на підставі п. п. 3, 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України, через невідповідність висновків, наведених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, підлягає зміні з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у позові банку з правових підстав, наведених у мотивувальній частині постанови.

Доповнення до апеляційної скарги, подані АТ КБ «ПриватБанк» до апеляційного суду 12 червня 2019 року, тобто поза межами встановленого ч. 1 ст. 364 ЦПК України строку для їх подання, апеляційним судом до розгляду не приймаються.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Змінити рішення Лебединського районного суду Сумської області від 26 лютого 2019 року в частині мотивів відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик