Провадження № 2/537/731/2019
Справа № 537/2114/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2019 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., за участю: секретаря Яворської А.Г., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після смерті померлого залишився житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту майно померлий заповів ОСОБА_3 , але останній у свою чергу спадщину не прийняв, вказавши це у своїй заяві до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори, у якій зазначив себе таким спадкоємцем, що не прийняв спадщину.

Для отримання спадщини вона не змогла у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка та в силу свого похилого віку тяжко хворіла, що підтверджується довідкою МСЕК про присвоєння 2 групи інвалідності.

Вважає, причини пропуску неї вказаного строку поважними, адже по факту спадщину прийняла, і продовжує й надалі проживати у цьому житловому будинку.

03 квітня 2019 року вона звернулась до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте у нотаріальній конторі їй повідомили про те, що строк для прийняття спадщини нею пропущений, про що їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи викладене вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові, суду пояснила, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік. Її тітка залишила їй у спадок квартиру АДРЕСА_2 . З метою оплати комунальних послуг, що надаються до вказаної квартири, вона зареєструвала її місце проживання за вказаною адресою, хоч з 10.10.1959 року та по час смерті її чоловіка ОСОБА_2 , вона з чоловіком постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Вона доглядала за чоловіком, який хворів, перебувала з ним у лікарні та отримувала державну допомогу за догляд за чоловіком. Заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її чоловіка до нотаріальної контори вона не подавала, так як після смерті чоловіка хворіла та вважала, що оскільки вона є співвласником майна, то прийняла спадщину та таку заяву подавати не має необхідності.

Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області до підготовчого засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність та ухвалити рішення відповідно до норм діючого законодавства.

Представник третьої особи Другої кременчуцької державної нотаріальної контори до засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність та проти задоволення позову не заперечує.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача та представника третьої особи.

Вислухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого Міським РАЦС м.Кременчука 10.11.1959 року, позивач ОСОБА_1 з 10 листопада 1959 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ..

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка площею 0,0552 га за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №281 від 03 березня 2000 року, Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого Кременчуцькою міською Радою народних депутатів 17 квітня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 03.03.2000 р. №281, Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 , виданого Кременчуцькою міською Радою народних депутатів 17 квітня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 03.03.2000 р. №281.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , яке видане 20 лютого 2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Згідно заповіту від 12 квітня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Мусієнко Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за №3-471, ОСОБА_2 усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він, згідно з законом, буде мати право, заповів ОСОБА_3 ..

Згідно заяви ОСОБА_3 , яка посвідчена 03.04.2019 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори за р.№2 307, останній зазначив, що він, як спадкоємець за заповітом, посвідченим Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 12 квітня 2007 року зареєстрований за №3-471, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав, за продовженням строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в суд не звертався, і звертатися не буде, постійно із спадкодавцем не проживав на час відкриття спадщини. Тому відповідно до ст.1272 Цивільного кодексу України, вважає себе таким спадкоємцем, що не прийняв спадщину.

ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , звернулася до державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , що належать померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ..

Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. від 03.04.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , що належить її чоловікові ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_1 у строк до шести місяців з дня смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини не подала та не подала документи і не довела факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Згідно ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування, а саме ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Тобто, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Обов`язок доведення поважності причин пропуску, встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини покладено на заявника, оскільки відповідно до положень статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На обгрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що вона не змогла у встановлений строк звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її чоловіка, оскільки тяжко хворіла і по факту спадщину прийняла, так як проживала та проживає у будинку.

На обгрунтування вказаних тверджень позивачем суду надано акт огляду медико соціальною експертною комісією серії АП №0025920 та виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №748, виданої КНМП ЦПМСД №2.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії АП №0025920, ОСОБА_1 була оглянута експертною комісією 10 квітня 2019 року та останній з 01.04.2019 року встановлено другу групу інвалідності.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №748, виданої КНМП ЦПМСД №2, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у паліативному відділені КНМП ЦПМСД №2 з 26 квітня 2019 року по 14 травня 2019 року.

Тобто як вбачається з вказаних документів, позивач проходила лікування та останній присвоєно другу групу інвалідності у 2019 році, проте встановлений Законом строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчився ще 20 серпня 2018 року.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем суду не надано жодного належного доказу, тобто не доведено наявність поважних причин, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.3 ст..1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При обґрунтуванні позовних вимог та в судовому засіданні позивач пояснила, що на час смерті її чоловіка її місце проживання у встановленому законом порядку було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому з 10.10.1959 року та по час смерті її чоловіка ОСОБА_2 , вона та чоловік постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 та за вказаною адресою у встановленому законом порядку було зареєстровано місце проживання її чоловіка ОСОБА_2 .

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що позивачку та її померлого чоловіка ОСОБА_2 вона знає протягом дуже тривалого часу та весь цей час, в тому числі і на день смерті ОСОБА_2 , останні постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що позивачку та її померлого чоловіка ОСОБА_2 вона знає з 1992 року та з цього часу, в тому числі і на день смерті ОСОБА_2 , останні постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Із вказаних пояснень позивача та свідків вбачається, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, яка відкрилась після смерті останнього.

Як зазначено у листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити, при цьому позивачу слід роз`яснити, що вона не позбавлена права звернутись до суду з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 10, 12, 258, 259, 263 268 ЦПК України, ст..ст. 1216, 1218,1220,1222, 1269,1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) до Кременчуцької міської ради (місцезнаходження: Полтавська область, місто Кременчук, площа Перемоги, будинок 2) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 19 липня 2019 року.

Суддя: