Справа № 128/4570/14-ц
Провадження № 22-ц/801/845/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 рокуСправа № 128/4570/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання: Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління Держземагенста у Вінницькому районі Вінницької області

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2015 року, постановлене у складі судді Шевчук Л.П., в залі суду,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду та визнання недійсним державного акта.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Якушинецькою сільською радою 18 травня 2007 року, серія НОМЕР_1 вона є власником земельної ділянки, площею 0,1459 га, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_2 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. В червні 2007 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір про продаж земельної ділянки з відстрочкою платежу, відповідно до якого, вона хотіла продати вищевказану земельну ділянку відповідачу з розстроченням платежу. Вона передала відповідачу оригінал державного акту на земельну ділянку, однак даний договір так і не відбувся, оскільки відповідач не виплатив суму передбачену договором. Крім того, даний договір не посвідчений нотаріально, а тому у відповідності до ст. 219 ЦК України є нікчемним. В подальшому їй стало відомо, що належна їй земельна ділянка була перереєстрована без її відома на ОСОБА_2 , однак такі дії вважає незаконними та такими, що порушують її права та законні інтереси, з огляду на те, що ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Вказаний акт було видано на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору від 23 червня 2007 року, який розглянув спір відповідно до третейської угоди від 23 червня 2007 року укладеної між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , однак третейська угода від 23 червня 2007 року, на підставі якої третейський суд приймав своє рішення, визнана недійсною рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2012 року.

Позивач вказує, що особисто участі у засіданні третейського суду на підставі якого було прийнято рішення третейського суду від 23 червня 2007 року вона не приймала, рішення суду не отримувала, і невідомо чи взагалі проводилось засідання як того вимагає Закон України «Про третейські суди», оскільки вона не отримувала повідомлень, повісток, позовних заяв тощо. Про дане рішення третейського суду, як і про сам оскаржуваний державний акт, вона дізналась в травні 2014 року при зверненні до Управління Держземагентства у Вінницькому районі. Таким чином, рішення третейського суду від 23 червня 2007 року на підставі якого видано державний акт про право власності на земельну ділянку, є незаконним.

На підставі вищевикладеного, позивач просила скасувати рішення третейського суду утвореного для вирішення конкретного спору у складі юрисконсульта ОСОБА_3 від 23 червня 2007 року про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на земельну ділянку; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1459 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 , серії НОМЕР_3 , виданий 07 вересня 2007 року; припинити право власності та скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1459 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №26; поновити реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1459 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , виданого 18 травня 2007 року Вінницьким районним відділом земельних ресурсів та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №92.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області про поновлення реєстрації права власності, залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2015 року позов задоволено.

Скасовано рішення Третейського суду утвореного для вирішення конкретного спору у складі юрисконсульта ОСОБА_3 від 23 червня 2007 року, яким визнано договір дарування від 23 червня 2007 року земельної ділянки, площею 0,1459 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована: АДРЕСА_1 , укладений між позивачем - ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 дійсним та визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,1459 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1459 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 , серії НОМЕР_3 , виданий 07 вересня 2007 року.

Припинено право власності та скасовано реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1459 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки третейську угоду визнано недійсною у формі третейського застереження в договорі купівлі-продажу земельної ділянки, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача у повному обсязі, і вказані обставини не суперечать інтересам сторін та відповідають чинному законодавству.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу вказуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що 18 грудня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого банк відкрив позичальнику мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію в національній валюті або в іноземних валютах в межах загальної суми, еквівалентної 130 000 дол. США за офіційним курсом НБУ. Банк свої зобов`язання виконав. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_2 за договором іпотеки Б/Н від 19 вересня 2007 року передав в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1459 га. кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована по АДРЕСА_2 .

У апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

25 квітня 2019 року надійшов відзив Управління Держгеокадастру у Вінницькій області на апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» у якому вказано на те, що правовідносини які виникли між сторонами ніяк не впливають на інтереси ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, а тому розгляд справи просили провести без їх участі.

В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник ПАТ «Дельта банк» апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому надано заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на розлади здоров`я у її представника, однак суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви, оскільки наявність хвороби представника документально не підтверджена, не зазначено причин які перешкодили позивачу особисто з`явитись до суду, і крім того слід врахувати, що розгляд справи вже відкладався за клопотанням представника позивача і подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення, передбаченого ст. 371 ЦПК України строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово у встановленому порядку, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник Управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, у наданому відзиві на апеляційну скаргу просив розгляд справи проводити у відсутність представника.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що оскаржене ОСОБА_5 рішення Третейського суду від 23 червня 2007 року утвореного для вирішення конкретного спору у складі юрисконсульта ОСОБА_6 Васильовича було ухвалене у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

ОСОБА_1 є відповідачем у справі, тобто стороною у справі, розглянутій третейським судом.

Як вбачається із змісту рішення Третейського суду, справа розглянута судом за участі обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви) заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Із позовною заявою про скасування рішення Третейського суду від 23 червня 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду лише 12 вересня 2014 року.

Аналіз змісту ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2014 року, свідчить про те, що суд першої інстанції на підставі статей 11,122,209,210 ЦПК України відкрив провадження у справі, однак питання щодо пропущення ОСОБА_1 , встановленого ст. 389-1 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви) строку для подання заяви про скасування рішення третейського суду не вирішував, в подальшому розглянув позовну заяву по суті.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що порядок оскарження рішення третейського суду був врегульований главою І розділу VII-1 ЦПК України 2004 року та помилково розглянув справу в порядку позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 73 ЦПК України(в редакції чинній на час подання заяви) суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Частиною 3 статті 389-1 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви) передбачалось, що заява подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З огляду на положення частини другої, третьої статті 389-1 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви), відповідно до яких заява про скасування рішення третейського суду подається протягом трьох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про прийняття такого рішення, а не з дня отримання його копії.

Вказані обставини дають підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 пропущено трьохмісячний строк для звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, а поважних причин, які б давали суду підстави поновити зазначений строк, заявник не навела і поновити даний строк не просила.

Враховуючи, що ОСОБА_1 приймала участь у розгляді справи Третейським судом 23 червня 2007 року, а заяву про скасування рішення Третейського суду подала 12.09.2014 року, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2015 року скасувати, а позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про скасування рішення третейського суду залишити без розгляду.

Щодо вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, припинення права власності та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, то вказані вимоги необхідно залишити без задоволення, оскільки вони є похідними від вимоги про скасування рішення третейського суду, яка підлягає залишенню без розгляду.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та відповідно до статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» необхідно стягнути судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 365,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2015 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про скасування рішення третейського суду залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, припинення права власності та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 365,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Головуючий: В.В. Оніщук