ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 621/2738/18

Провадження № 22-ц/818/2236/19

Категорія: сімейні

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 лютого 2019 року у складі судді Овдієнко В.В.

у цивільній справі №621/2738/18за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,-

встановив:

04.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, в якому, з урахуванням поданих 16.01.2019 року уточнень, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, а також просила стягнути з відповідача на її користь в розмірі 2000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, на її утримання до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час її вагітності та пологів їхні відносини суттєво погіршилися, внаслідок чого вона змушена була переїхати з дитиною жити до своїх батьків за місцем реєстрації.

Дитині виповнилося лише 9 місяців, тому вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. На даний час вона фактично опинилася в скрутному матеріальному становищі, оскільки, окрім соціальної допомоги, інших засобів для існування не має.

Відповідач, будучи здоровою й працездатною людиною, відмовляється надавати їй допомогу на утримання сина та на її утримання, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав і інтересів.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, погодившись лише на стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, вказуючи, що народження дитини не планував, що в нього є сумніви щодо батьківства, а також посилався на скрутний матеріальний стан, обумовлений тим, що він не працевлаштований, а його матері необхідно також надавати матеріальну допомогу зважуючи на її незадовільний стан здоров`я.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26 лютого 2019 року позов задоволено частково. Суд вирішив: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 80% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 04.10.2018 і до досягнення дитиною повноліття.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 04.10.2018 і до досягнення неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а також вирішив стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн. У решті позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить судове рішення першої інстанції змінити та стягнути з нього лише аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказує, що посилання в рішенні суду на те, що він є власником ј частки квартири АДРЕСА_1 , не свідчить про придбання (купівлю) ним цього майна та з інформаційної довідки з реєстру не вбачається належність саме йому ј частки квартири.

Пояснює, що на його ім`я дійсно в ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито картковий рахунок і за цим рахунком він отримав кредитні кошти, які погашає періодично. Ці кошти вони з дружиною отримували ще за час сумісного проживання, як подружжя, однак сплачує він його самостійно.

Зазначає, що позивач отримує державну допомогу на дитину у розмірі 900,00грн та стягнуті з нього аліменти 1300,00грн, що в загальній сумі складає 2200,00грн на дитину в місяць, хоча прожитковий мінімум для дитини складає 1626,00грн і обов`язок по утриманню дитини вони несуть з позивачкою рівну.

Позивачем ніколи не оспорювалося, що він мав намір працевлаштуватися, в первісному позові вона посилалася на те, що він працевлаштований. При цьому факт хвороби його матері, з якою він разом проживає, залишається фактом і не оспорюваний стороною позивача. Вважає, що визначаючи розмір аліментів на утримання малолітнього сина суд першої інстанції мав би виходити з того, що існує достатньо суттєвих підстав, які впливають на розмір аліментів, а суд своїми рішенням поклав на нього обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини у сумі, яка станом на 26.02.2019 становить 80% від прожиткового мінімуму на дитину (1300,00грн).

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини зазначає, що на даний час він ніде не працює, регулярного доходу не має, а на теперішній час будь-які доходи відсутні. Вважає, що у зв`язку зі стягненням з нього аліментів на утримання дружини, грубо порушені норми матеріального права, а саме ст. 84 СК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Зазначає, що відповідач не вказав, які саме обставини, що мають значення для справи суд не вивчив та не з`ясував, яким фактам надано невірну оцінку, що призвело до неправильного застосування норм права.

Факт проживання в шлюбі і народження спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає з нею та на її утриманні відповідачем не оспорювалося.

Посилання відповідача на наявність кредитних (боргових) зобов`язань спростоване в ході судового засідання, оскільки на час подання позову ці борги вже були давно погашені, а інших утриманців чи зобов`язань відповідач не має.

Відповідач будучи здоровою й працездатною особою, має можливість знайти роботу й працювати, а вона такої можливості позбавлена, бо виконує свій материнський обов`язок по догляду за дитиною і не може покинути дитину та йти працювати, бо син ще дуже маленький.

Пояснює, що вони з сином мають щомісячно по 430,00грн на кожного, тобто приблизно по ј частки від гарантійного мінімуму. Реєструючи шлюб і створюючи сім`ю, відповідач усвідомлював, що бере на себе відповідальність і обов`язок чоловіка і батька по утриманню дружини й новонародженої дитини. А зараз намагається сховатися від свого обов`язку, посилаючись на непрацюючу матір, яка до речі, не досягла пенсійного віку, і також має можливість працювати й заробляти на власне утримання, тоді, як новонароджена дитина працювати й самостійно себе утримувати не може, а потребує постійного догляду. А вона свої обов`язки щодо сина виконує постійно сумлінно, доглядаючи та виховуючи його. Допомагають їй фінансово рідні, а рідний батько намагається вигадувати будь-які причини від допомоги власній дитині.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. ч. 4-6 ст.19, ст.ст. 274, 353, 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що згідно копій свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 та свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6).

Згідно довідки Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області №225 від 14.01.2019, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Має склад сім`ї: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.63).

Згідно довідки Управляння соціального захисту населення Зміївської РДА №0237/215, позивач ОСОБА_1 з вересня 2018 року по лютий 2019 року отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00грн (а.с.80).

З довідок Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області №2865/02-19 від 19.10.2018 та №6874 від 10.12.2018, свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 , свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_4 , Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_2 є власником ј частки квартири АДРЕСА_1 згідно до свідоцтва про право власності б/н від 20.05.2009, виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, за вказаною адресою проживає з 17.02.2009 по теперішній час, має склад сім`ї: матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11, 49, 50, 52, 56,74-76).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , а також коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ч. 1 ст. 75 СК України дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.(ч. 1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Оскільки малолітній ОСОБА_3 30.03.2018 року проживає з матір`ю, позивачем ОСОБА_1 , та находиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо, то суд дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позову в частині вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, а також коштів на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку.

Судова колегія відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині доводів про його неспроможність сплачувати аліменти на дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у зв`язку з його не працевлаштованістю та проживанням з матір`ю, яка потребує від нього допомоги, оскільки відповідач є повнолітньою, працездатною особою чоловічої статі і не має непереборних перешкод для працевлаштування чи заняття іншою діяльністю з метою отримання доходу для забезпечення належного життя свого і відповідачів.

Разом з тим, при ухваленні рішення та визначенні розміру аліментів у вказаний в рішенні спосіб, тобто у відсотках, суд першої інстанції припустився помилки та залишив поза увагою ту обставину, що саме позивачу за законом надано право, передбачене ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, щодо вибору способу стягнення аліментів, оскільки ОСОБА_1 уточнюючи позов заявила вимогу про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі і самостійно, без волевиявлення на те позивача, суд не мав права виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до положеньч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Вимоги позивача щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідають змісту ст. 80 СК України. Отже, право визначення способу захисту свого права законодавством надано саме позивачу. За таких обставин суд не мав законних підстав для виходу за межі позовних вимог і стягнення аліментів у розмірі 80% та 50% прожиткового мінімуму.

Тобто, суд першої інстанції, із урахуванням вказаних норм матеріального права, встановлених фактичних обставини справи, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, а також на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Однак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 183 СК України, визначивши розмір аліментів не у твердій грошовій сумі, а у розмірі 80% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, навіть не зазначивши частку від заробітку (доходу) батька дитини.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на таке.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати встановлений законом прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, а також у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції на 2019 р. - з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 р» та цього ж Закону на 2019 рік.

З урахуванням принципу розумності та справедливості, а також прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та матеріального стану відповідача, який має мінливий дохід, офіційно не працює, однак є працездатним чоловіком, а також те, що батьки в рівних частинах несуть обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, що сторонами не заперечується, апеляційний суд приходить до висновку щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі - у розмірі 1600 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання дружини у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку.

При цьому колегія суддів зважує у на ту обставину, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось і з них, або в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, необхідно зазначити, що оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що у майбутньому зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд першої інстанції правильно допустив негайне виконання судового рішення у межах стягнення аліментів за один місяць.

За таких обставин рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п.1,4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає зміні щодо визначення розміру аліментів, а в частині зазначення початкового часу їх стягнення, вирішення питання про судові витрати та негайного виконання судового рішення у межах стягнення аліментів за один місяць - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 26 лютого 2019 року змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. щомісячно, починаючи з 04.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 04.10.2018 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Допустити негайне виконання рішення - у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 червня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина