Справа № 457/653/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/567/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 26 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання спадкового договору, усунення перешкод в користуванні квартирою, позбавлення права на користування квартирою, зняття з реєстрації місця проживання, треті особи: державний нотаріус Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевич Р.І., орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, Трускавецький міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, -

в с т а н о в и в:

03.06.2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання спадкового договору, усунення перешкод в користуванні квартирою, позбавлення права користування квартирою, зняття з реєстрації місця проживання.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що між нею, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , 30.03.2010 року було укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І., зареєстр. за №349, за умовами якого ОСОБА_7 (відчужувач за договором) передає у власність ОСОБА_1 (набувачу за договором) на випадок її смерті квартиру АДРЕСА_1 , яка їй належить на праві власності. Квартира складається з двох житлових кімнат площею 28,3 кв.м. і кухні. Загальна площа квартири 51,0 кв.м. Вказаним договором вона, як відчужувач, поклала на набувача обов`язки, які остання повинна була виконувати: відвідувати її не рідше одного разу на тиждень, опікуватися нею, забезпечувати її медичними та лікарськими препаратами в необхідній кількості, але не більше по вартості за 200,00 грн. на місяць; при необхідності допомагати їй продуктами харчування, а також допомагати в приготуванні їжі та в невідкладній медичній допомозі, після смерті поховати її на кладовищі м. Трускавця згідно з християнським обрядом і встановити надмогильний пам`ятник. Після посвідчення договору нотаріусом накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_7 . Зазначений договір вона уклала, будучи у важкому емоційному стані, оскільки вона поховала чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дітей у них не було, залишилася проживати разом з матір`ю, але і мати, ОСОБА_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і вона залишилася зовсім одна. Тому вона запронувала укладення спадкового договору племінниці ОСОБА_1 , яка проживала в м. Трускавець, щоб у випадку немочі за нею було кому доглянути, а після її смерті така набула би право власності на належне їй житло. Станом на 2010 рік - час укладення договору, їй було 52 роки. Попередньо вони між собою погодили, що для того, щоб їй не було самотньо, племінниця переїде проживати до неї з сім`єю. Через місяць після укладення договору, 11.05.2010 року відповідач разом з сім`єю зареєструвалися у її квартирі. У 2011 році вона втратила роботу, коштів на прожиття вона не мала, тому змушена була поїхати на заробітки в Польщу. Додому навідувалася рідко. У Польщі вона познайомилася з хорошим чоловіком ОСОБА_10 та 23.11.2013 року зареєструвала з ним шлюб та з того часу почала постійно проживати у м. Варшаві. Їй надано дозвіл від уповноважених органів країни Польща на право постійного проживання на її території. Відтоді між нею та відповідачем почалися конфліктні, неприязні стосунки. Вона просила відповідача добровільно розірвати спадковий договір, оскільки його існування на даний час суперечить її інтересам. Ні вона, ні її чоловік не можуть повноцінно користуватися квартирою у випадку приїзду в Україну. Адже у квартирі, де проживає сім`я з чотирьох осіб з маленькими дітьми вже немає місця для проживання ще двом дорослим особам. До моменту звернення до суду відповідач не виконувала обов`язки, покладені на неї спадковим договором - тому жодних витрат, обумовлених умовами договору, не понесла. І в подальшому, відповідач не виконуватиме умови договору, оскільки відтепер за позивачем є кому доглядати, купувати ліки і продукти харчування, є кому поховати і не обов`язково у Трускавці і навіть не в Україні. Обставини настільки істотно змінилися, що виконання в подальшому умов договору, у т.ч. з боку відповідача, є неможливим. Під час укладення спадкового договору, будучи емоційно пригніченою втратами близьких людей, вона не могла передбачити, що у віці понад 50-ть років знову зможе вийти заміж і мати повноцінну сім`ю. Крім того, у 2010 році вона не могла передбачити, що у 2015 році за 200 грн. в місяць у зв`язку з інфляцією, кризою та війною з медикаментів можна буде купити тільки аспірин. Таким чином, договір був укладений під впливом тяжких для неї обставини і на невигідних умовах.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Розірвано спадковий договір, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 30.03.2010 року, посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І., зареєстрований за №349. Знято заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_12 , за реєстровим №350. Усунуто перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , належній ОСОБА_12 шляхом позбавлення права користування квартирою ОСОБА_1 та членів її сім`ї : чоловіка ОСОБА_3 , малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рішення суду в частині задоволених позовних оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставинам справи.

Зазначає, що пунктом 8 спадкового договору від 30.03.2010 року, укладеного між нею (набувачем) та ОСОБА_11 (відчужувачем), на неї (набувача) було покладено наступні обов`язки: відвідувати, опікуватися відчужувачем, забезпечувати її медичними та лікарськими препаратами в необхідній кількості, але не більше по вартості ніж на 200 грн. на місяць; при необхідності допомагати відчужувачу в забезпеченні продуктами харчування; допомагати в приготуванні їжі та в невідкладній медичній допомозі; після смерті поховати ОСОБА_2 на кладовищі у м. Трускавець та встановити надмогильний пам`ятник. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , районний суд не врахував, що з часу укладення спадкового договору вона виконували покладені на неї за договором обов`язки, однак у зв`язку з виїздом позивача на постійне місце проживання за межі України не має змоги виконувати усі умови договору, хоча тривалий час виконувала розпорядження позивача, зокрема щодо утримання її собаки, оформлення пенсії та оплати житлово-комунальних послуг за квартиру. Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 уклала спірний договір, перебуваючи у важкому емоційному стані, оскільки перед цим поховала чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як спадковий договір позивачем укладено 30.03.2010 року, тобто через три роки після смерті чоловіка та більше одного року після смерті матері, що виключає факт укладення правочину у важкому емоційному стані останньої. Вважає, що факт догляду та піклування за ОСОБА_2 підтверджується проведенням за кошти її сім`ї ремонтних робіт у квартирі позивача, здійснення догляду за її собакою, яку вона залишила в Україні, видачі позивачем ОСОБА_2 на її ім`я довіреності на оформлення пенсії. Вважає, що підстави для розірвання спірного спадкового договору, передбачені положеннями ЦК України, відсутні.

Просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_13 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_14 проти скарги заперечила, просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ст. 1304 ЦК України).

Згідно ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Тобто, стаття 1308 ЦК України передбачає підстави розірвання спадкового договору. А саме, можливість розірвання договору на вимогу відчужувача пов?язується з невиконанням набувачем його розпоряджень, тобто застосовується як санкція за правопорушення, котра одночасно є засобом захисту інтересів відчужувача. Саме суд має встановити факт порушення спадкового договору або неможливість його невиконання.

Спадковий договір є інститутом договірного, а не спадкового права. До спадкового договору не застосовуються норми спадкового права в силу відсутності юридичного складу спадкового правонаступництва, за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. Отже, вищезазначений договір має подвійну правову природу: він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором. Тому на спадковий договір також поширюються загальні норми щодо підстав зміни і розірвання договорів, крім зазначених у ст.1308 ЦК України.

Відповідно до положень п.28 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених главою 16 ЦК України.

Судом встановлено, що 30.03.2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено спадковий договір, який посвідчено державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І., зареєстр. за №349. У зв`язку з посвідченням даного договору нотаріусом накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_7 .

За умовами даного договору, ОСОБА_7 (відчужувач за договором) передає у власність ОСОБА_1 (набувачу за договором) на випадок її смерті квартиру АДРЕСА_1 , яка їй належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради від 23.08.1995 року та свідоцтва про право на спадщину, виданого Трускавецькою державною нотаріальною конторою 22.10.2009 року, реєстр.№1365.

Квартира складається з двох житлових кімнат площею 28,3 кв.м. і кухні. Загальна площа 51,0 кв.м. Згідно умов договору відчужувач поклала на набувача наступні обов`язки : відвідувати відчужувача не менше одного разу на тиждень, опікуватися відчужувачем, забезпечувати її медичними та лікарськими препаратами в необхідній кількості, але не більше по вартості за 200,00 грн. в місяць, при необхідності допомагати відчужувачу в забезпеченні продуктами харчування, а також допомагати в приготуванні їжі та в невідкладній медичній допомозі, після смерті поховати відчужувача на кладовищі м. Трускавця згідно з християнським обрядом і встановити надмогильний пам`ятник.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 у 2011 року виїхала на заробітки в Польщу, з 23.11.2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином Польщі ОСОБА_10 та постійно проживає в м. Варшава АДРЕСА_2 Польща (а.с.14).

Згідно довідки, виданої ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс» 02.05.2015 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності позивачу, зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , 1978 року народження (набувач за договором), її чоловік ОСОБА_3 , 1984 року народження, їх діти ОСОБА_4 , 2005 року народження та ОСОБА_5 , 2011 року народження

Як ствердили допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , відповідач ОСОБА_1 з часу виїзду ОСОБА_2 до Польщі, умови спадкового договору не виконує, вони бачили, що собака відповідача після від`їзду позивача проживала з відповідачем. Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 показали, що до від`їзду позивача в Польщу сторони договору проживали разом, зі згоди позивача члени сім`ї відповідача зареєстровані в квартирі, зі згоди позивача за кошти відповідача в квартирі проведено ремонт, сплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги; відповідачі також здійснювали догляд за собакою позивача, яку остання залишила на відповідачів при від`їзді до Польщі, на даний час відповідач не має можливості виконувати умови договору, оскільки позивач не перебуває в Україні, будь-яких розпоряджень відповідачу не дає; повернути кошти, затрачені відповідачем на ремонт квартири, позивач відмовляється.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині розірвання спадкового договору, районний суд виходив з того, що спадковий договір позивач уклала, будучи у важкому емоційному стані, оскільки похоронила чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матір, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, на даний час позивач перестала бути одинокою, з 2011 року така постійно проживає в Польщі, тобто істотно змінились обставини, якими вона керувалася при укладенні спірного договору; умови спадкового договору відповідачем не виконуються.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Судом встановлено, що спадковий договір, укладений між сторонами 30.03.2010 року, не містить умов щодо можливої односторонньої відмови від договору.

Положення ст. 1308 ЦК України, які регулюють порядок укладення та розірвання спадкового договору, також не передбачають такої підстави для розірвання договору, як одностороння відмова від його виконання.

Судом встановлено, що з часу укладення спадкового договору - 30.03.2010 року, його умови відповідачем виконувалися, відповідач разом із сім`єю зі згоди позивача перейшла проживати до позивача та була зареєстрована в належній позивачу квартирі; за кошти відповідача в квартирі позивача було проведено ремонт, сплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги; після від`їзду до Польщі позивач залишила на відповідачів свою собаку, та такі здійснювали за нею догляд; позивачем на ім`я відпвідача було видано доручення на оформлення пенсіїї; з часу виїзду на постійне місце проживання до Польщі, умови спадкового договору відповідачем не виконуються з поважних причин - через відсутність позивача в Україні, яка не дає відповідачу будь-яких розпоряджень, що передбачено спадковим договором. Тобто, позивач в односторонньому порядку відмовилася від виконання умов спадкового договору.

Тому, враховуючи, що невиконання умов договору відповідачем має місце з причин, які від неї не залежать, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для розірвання спадкового договору, колегія суддів вважає помилковим.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_12 , шляхом позбавлення права користування квартирою ОСОБА_1 та членів її сім`ї - чоловіка ОСОБА_3 , малолітніх дітей ОСОБА_4 , 2005 року народження, та ОСОБА_5 , 2011 року народження, районний суд виходив з того, що відповідач та члени її сім`ї не є членами сім`ї позивача, реєстрація відповідача та членів її сім`ї у квартирі позивача свідчить лише про укладення з ними безстрокового договору найму; позивач, як власник житла, має намір разом з чоловіком проживати у належній їй квартирі; відповідачів завчасно попереджено про намір розірвання договору найму жилого приміщення, про що свідчить заява позивача від 27 грудня 2013 року; проживання відповідачів в квартирі обмежує права позивача на користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, суд покликався на ст.150 та 168 ЖК України, яка регулює порядок розірвання договору найму жилого приміщення, укладеного на невизначений строк.

З таким висновком суду колегія суддів також не може погодитися, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірній квартирі зі згоди позивача, у матеріалах справи відсутній договір найму жилого приміщення, укладений між сторонами на невизначений строк, на який покликається позивач, як на підставу припинення користування відповідачами спірним жилим приміщенням. Відтак, не з`ясувавши на якій підставі відповідачі вселилися в спірну квартиру та були в ній зареєстровані, суд прийшов до помилкового висновку, що реєстрація відповідачів в квартирі позивача свідчить про укладення з ними договору найму житла на невизначений строк.

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, яке ухвалене з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 26 листопада 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про розірвання спадкового договору, усунення перешкод в користуванні квартирою, позбавлення права користування квартирою, зняття з реєстрації місця проживання - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.07.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.