Єдиний унікальний номер 243/9662/17 Номер провадження 22-ц/804/1552/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2019 року у цивільній справі № 243/9662/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо від неї (суддя першої інстанції Пронін Сергій Георгійович ), -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона і ОСОБА_2 , являються батьками неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

С травня 2014 року між ними фактично припинені сімейні відносини. Після розпаду родини дитина залишилася проживати разом із нею. 10 листопада 2015 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області брак між ними був розірваний. На її користь були стягнути аліменти на дитину. Після розпаду сім`ї ОСОБА_2 відповідач уїхав та не повідомив куди саме. ОСОБА_1 його місце знаходження не відоме. Будь-який зв`язок ні з нею, ні з дитиною він не підтримує.

ОСОБА_2 с травня 2014 року і по теперішній час не приймає ніякої участі ні в виховані, ні в утриманні сина.

В період коли на території міста Слов`янськ проводилась антитерористична операція, ОСОБА_2 не приймав жодних заходів для того, що б вивезти дитину в безпечне місце, забезпечити його всім необхідним.

ОСОБА_1 просила суд першої інстанції позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області.

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 квітня 2018 року ОСОБА_2 подав до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області заяву про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області по справі № 243/9662/17, провадження 2/243/4346/2017 від 21 грудня 2017 року.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, задоволено.

Заочне рішення, ухвалене 21 грудня 2017 року у цивільній справі № 243/9662/17, провадження 2/243/4346/2017, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, скасовано.

15 червня 2018 року ОСОБА_2 подав до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо від неї.

В обґрунтування позову посилається на те, що 18 січня 2013 року між ним та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На початку квітня 2014 року він разом із сином знаходився вдома,в цей час ОСОБА_1 зателефонувала його батькам, та повідомила їм, що він лежить поранений. В результаті цього повідомлення у його батька стався серцевий напад, від якого його батько ледве не помер. Даний випадок став останньої каплею для прийняття рішення про розірвання шлюбу.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 10.11.2015 року по справі № 243/10139/15 шлюб між ними було розірвано.

Після припинення сімейних стосунків малолітній син ОСОБА_5 залишився проживати разом із матір`ю.

На неодноразові його спроби налагодити діалог з ОСОБА_1 , остання продовжувала чинити різноманітні перепони та забороняти будь-яке спілкуванні з дитиною.

З квітня 2014 року він втратив роботу та фактично перебивався тимчасовими заробітками, оскільки був змушений переїхати проживати до м. Донецьк.

ОСОБА_2 просив суд першої інстанції зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити йому наступні способи у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : має право на особисті побачення з сином за місцем його проживання чи перебування, за місцем проживання батька (підконтрольна Україні територія) та в інших загально доступних місцях кожну суботу з 09:00 години до 20:00 години; має право забирати сина до свого місця проживання (підконтрольна Україні територія) на вихідні, кожну суботу з 09:00 години до 20:00 години неділі; має право на особисті побачення з сином в день його народження за місцем його проживання чи перебування, за місцем проживання батька, та в інших загально доступних місцях з 14:00 години до 20:00 години; має право на спільний відпочинок з сином, щорічно, протягом 30 календарних днів; має право на необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього спілкування. Стягнути судові витрати на його користь з ОСОБА_1 в розмірі 704,80 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Слов`янськ Донецької області.

Визначено ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Слов`янськ Донецької області, встановивши наступний графік їх побачень:

- кожну першу та третю суботу кожного місяця у період часу з 09-00 години по 18-00 годину з можливістю перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- кожну другу та четверту неділю кожного місяця у період часу з 09-00 години по 18-00 годину з можливістю перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- надано можливість спільного відпочинку ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у літній період до 20 днів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 352,40 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач по первісному позову - ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, яка надійшла до Донецького апеляційного суду 07 травня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач по первісному позову посилається на те, що з таким рішення суду не згодна, вважає його незаконним і необґрунтованим, оскільки судом невірно встановлені обставини, які мають значення для справи, в наслідку невірної оцінки доказів, а також не вірно застосований закон.

Позивач по первісному позову просила Донецький апеляційний суд рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2019 року за її позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо від неї - скасувати, прийняти нове рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька - відмовити.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з недоплатою судового збору.

20 травня 2019 року на адресу Донецького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи оригіналу квитанції про доплату судового збору.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу та третій особі по первісному позову строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 30 травня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 195,196,197,198), копія апеляційної скарги позивача по первісному позову відповідачем та третюю особою по первісному позову отримана (а.с. 195,196). Відзив на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи по первісному позову до Донецького апеляційного суду не надійшов.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 червня 2019 року справу було приз начено до розгляду на 19 червня 2019 року.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та його представник не з`явилися, були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с. 221).

В судове засідання апеляційного суду представник Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 224).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача по первісному позову, представника позивача - адвоката Керанчук Л.Л., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 знаходилися в зареєстрованому шлюбі, котрий рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2015 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 1 статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції необґрунтовано прийшов до висновку, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини виходячи з його можливостей, є безпідставними, оскільки матеріали справи містять копії квитанцій про сплату аліментів, з експрес-накладних № 3787 від 26 лютого 2014 року та № 1116 від 29 травня 2014 року, також долучених ОСОБА_2 до матеріалів справи, вбачається, що він 26 лютого 2014 року та 29 травня 2014 року пересилав ОСОБА_1 дитячі товари (а.с. 39-45).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що досліджені судом першої інстанції докази в повній мірі підтверджують умисне ухилення відповідача від утримання і виховання дитини і у суду були всі підстави для ухвалення рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як вбачається із пункту 18 вказаної вище Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позбавлення батьківських прав - це не тільки санкція за протиправну поведінку батьків щодо своїх дітей, це, насамперед, спосіб захисту відповідних прав та інтересів дітей, а тому, вирішуючи питання щодо можливості позбавлення батьківських прав батька або матері у відношенні їх дитини, суд, перш за все, повинен керуватися саме інтересами дитини, яка потребує участі у її жити як матері, так і батька, а не необхідністю покарати таку матір або батька за факт неналежної, з точки зору іншого батька або матері, поведінки такої особи стосовно дитини.

Апеляційний суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Слов`янської міської ради від 18 грудня 2017 року № 29/01-2434 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, а також відповідь Слов`янської міської ради від 16 липня 2018 року про те, що питання щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, на теперішній час недоцільно ставити, бо є висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини, оскільки із матеріалів справи не вбачається, що орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вживав будь-які заходи відносно відповідача ОСОБА_2 стосовно виконання його батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції необґрунтовано ухвалено рішення про встановлення графіку зустрічі відповідача з дитиною, оскільки суд не пересвідчився, чи є на підконтрольній частині України постійне місце проживання ОСОБА_2 , оскільки він зареєстрований у місті Донецьку, а також те, що відповідач ОСОБА_2 та її син ОСОБА_5 не знайомі друг з другом, є безпідставними, оскільки відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

Відповідно до довідки від 15 січня 2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 (а.с. 58).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено не в інтересах дитини, а може нашкодити її сину, є безпідставними, оскільки відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, закріплено правило, за яким в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається із частини 1 ст. 9 вказаної вище Конвенції, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частиною 3 статті 9 вказаної вище Конвенції, Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині щодо зобов`язання ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з ОСОБА_4 .

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав і часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2019 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 25 червня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна