Справа № 645/4598/17
Провадження № 6/645/127/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

секретар судового засідання Кривеженко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 у цивільній справі № № 645/4598/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова звернувся приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. з поданням, в якому просить суд звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. знаходиться виконавчий лист № 645/4598/17, виданий 23.10.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № ML700/993/2007 від 17 грудня 2007 року у загальному розмірі 613029,40 грн., у тому числі: 507896,38 грн. заборгованість по тілу кредиту, 90184,50 грн. заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 14948,52 грн. заборгованість з нарахованої пені, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з початковою ціною предмета іпотеки для подальшої його реалізації не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, за ціною не нижчою 401900,00 грн.. Боржником в виконавчому документі зазначено ОСОБА_1 . 12.04.2019 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (ВП № 58891922) та накладено арешт на все майно боржника у межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця. Доказом направлення на адресу боржника та стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження є поштові квитанції. Місце проживання боржника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна боржнику ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 . Водночас, в реєстрі вказано неврний РНОКПП власника: НОМЕР_2 , тоді як вірним РНОКПП є НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією, вказаною у картці фізичної особи-платника податків, у виконавчому листі, заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, договорі іпотеки № РML700/993/2007 від 17.12.2007 року. Вказане є перешкодою у належному виконанні виконавчого листа. Таким чином, приватний виконавець вважає, що право власності на вищевказану квартиру не зареєстровано боржником у встановленому законом порядку, оскільки відповідно до норм закону в реєстр повинна вноситися достовірна інформація про власника майна.

У зв`язку з викладеним, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. вимушений звернутися до суду з даним поданням в порядку ч. 10 ст. 440 ЦПК України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2019 року подання приватного виконавця прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заінтересовані особи - боржник та стягувач, в судове засідання не викликалися, що передбачено ч. 11 ст. 440 ЦПК України.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали подання про звернення стягнення на майно боржника приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та подання, заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.07.2018 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки- задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № ML700/993/2007 від 17 грудня 2007 року у загальному розмірі 613029,40 грн., у тому числі: 507896,38 грн. заборгованість по тілу кредиту, 90184,50 грн. заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 14948,52 грн. заборгованість з нарахованої пені, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з початковою ціною предмета іпотеки для подальшої його реалізації не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, за ціною не нижчою 401900,00 грн. З метою збереження предмету іпотеки до її реалізації, передано предмет іпотеки: чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 в управління іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,00 гривень. Заочне рішення набрало законної сили.

23.10.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова на адресу представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направлено 2 виконавчі листи.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. знаходиться виконавчий лист № 645/4598/17, виданий 23.10.2018 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № ML700/993/2007 від 17 грудня 2007 року у загальному розмірі 613029,40 грн., у тому числі: 507896,38 грн. заборгованість по тілу кредиту, 90184,50 грн. заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, 14948,52 грн. заборгованість з нарахованої пені, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з початковою ціною предмета іпотеки для подальшої його реалізації не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, за ціною не нижчою 401900,00 грн..

12.04.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (ВП № 58891922) та виправлено помилку у процесуальному документі постанові про відкриття виконавчого провадження в частині РНОКПП боржника. Вказані постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про виправлення помилки у процесуальному документі були направлені на адресу боржника та стягувача, про що свідчать поштові квитанції.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У відповідності до ч. 6, 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно договору купівлі-продажу від 17.12.2007 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 передали у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 .

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.12.2017 року № 17139749 вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_3 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.04.2019 року боржнику ОСОБА_3 належить на праві приватної власності квартира загальною площею 80,9 кв.м, житловою площею 51,6 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому приватним виконавцем не надано доказів того, що ним вживалися будь-які заходи для вирішення питання реалізації квартири АДРЕСА_2 за рахунок якої можливо задовольнити вимоги стягувача і яка належить боржнику.

Частинами 3 та 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Частиною 2ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов`язаний вчиняти.

Як вже зазначалось, за положеннями ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Отже, виконавець вправі звернутися до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке в установленому законом порядку не зареєстроване, а не про надання виконавцю дозволу на звернення стягнення на таке майно, що відповідно до положень ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» є правом виконавця та належить до його повноважень і попереднього звернення до суду про надання такого дозволу не потребує.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.).

Враховуючи, що приватним виконавцем не здійснені всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для належного виконання судового рішення, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 48, 124, 129-1 Конституції України, ст. ст. 78-82, 259, 260, 353, 440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 у цивільній справі № № 645/4598/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24.06.2019 року.

Суддя О.В. Горпинич