Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

Головуючого судді Кондацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.04.2018 в районі «Водоканал» міста Черкаси на ОСОБА_1 напала собака породи «Південноросійська вівчарка». Власниця собаки ОСОБА_2 здійснювали вигул собаки з грубим порушення правил вигулу собак у місті Черкаси, собака була не у наморднику та без повідка. Власником джерела підвищеної небезпеки відповідно до паспорту собаки є Відповідач. У результаті нападу собаки ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`ям, що підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 13.04.2018 № 02-01/501. По факту нападу собаки ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області. Під час проведення перевірки було працівниками поліції було складено адміністративний протокол за ст. 154 КУпАП відносно ОСОБА_2 Протокол за ст. 154 КУпАП відносно ОСОБА_2 був розглянутий Придніпровським районним судом м.Черкаси і за результатами розгляду винесено рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24.07.2018 по справі № 711/5934/18 (суддя Степаненко ОСОБА_3 .М.). Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси провадження в адміністративній справі № 711/5934/18 про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП було закрито, у зв`язку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП. У матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 є пояснення ОСОБА_2 та її співмешканця, де зазначено, що собака породи «Південноросійська вівчарка» напала на ОСОБА_1 , оскільки остання котила дитячу коляску з немовлям, в нижній частині коляски сидів кіт. Кіт засичав на вівчарку і остання кинулась на кота. ОСОБА_1 начебто боронила свого кота від вівчарки і виставила ногу. Вівчарка після цього вкусила за ногу ОСОБА_1 Позиція ОСОБА_2 та її співмешканця є такою, що не відповідає дійсності, а лише є спробою уникнути від відповідальності, повідомляючи при цьому неправдиві покази. Місце розташування та локалізація тілесних ушкоджень, що є на тілі у ОСОБА_1 свідчить, що у момент нападу остання знаходилась до вівчарки спиною, на нозі є рани від різців та передніх зубів нижньої на верхньої щелепи вівчарки. Рани від слідів свідчать, що в момент укусу собака знаходились ззаду і її щелепи були розташовані перпендикулярно до ноги ОСОБА_1 Із усього вище наведеного виходить, що в момент укусу собака знаходилась зі спини ОСОБА_1 і остання ногою не махала. Якби ОСОБА_1 ногою махала, то кут під якими щелепи собаки зімкнулись на нозі був би не прямий, а гострий, або тупий. Місце розташування та локалізацію рваних ран на нозі ОСОБА_1 чітко видко на кольорових фото, що долучені в якості додатків до позовної заяви. 12.03.2009 Черкаською міською радою було прийнято рішення № 4-991 «Про Правила утримання і поводження з тваринами у місті Черкаси» (далі Правила). Згідно п. 2.3.2 Правил власники собак мають право: навчати собак без повідків і намордників на майданчиках для дресирування; вигулювати собак на пустирях, у місцях та зонах для вигулу у разі їх створення. Відповідно до приписів п. 3.2 Правил без повідків і намордників поза місцями їх постійного утримання собаки можуть знаходитись під час оперативного використання правоохоронними органами собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках, під час проведення виставок (на спеціальних рингах). Відповідно до ст. 15,16 ЦК України, ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правового висновку Постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 р. по справі N 204/3783/16-ц, провадження N 61-1141св18: особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Згідно ст. 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 правил вигулу собак було завдано легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. ОСОБА_1 витратила кошти на лікування на загальну суму 481 грн. 04 коп. ОСОБА_1 було нанесено моральної шкоди на підтверджується консультативним висновком спеціаліста психотерапевта від 12.04.2018. У результаті укусу собаки були пошкоджені брюки ОСОБА_1 та взуття. Вартість брюк 1000 грн., вартість взуття 1200 грн. Судові витрати необхідно стягнути з Відповідача. На підставі вище викладеного ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 2681 грн. 04 коп., моральну шкоду у розмірі 8000 грн., судові витрати у розмірі: 5000 грн. витрат на правничу допомогу та 704 грн. 80 коп. витрати на оплату судового збору.

18.01.2019 ухвалою суду було відкрито провадження по справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її адвокат Глущенко О.С. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, викликалася неодноразово, була повідомлена належним чином.

Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_4 повідомила суду, що 10.04.2018 у першій половині дня вона разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 в районі «Водоканалу» по АДРЕСА_1 везла у візку свого сина. У нижній частині коляски, на м`якій полиці стояла переноска для тварин, в якій сиділа кішка. Переноска для тварин була зачинена і не давала змоги кішці вільно рухатись поза її межами. На зустріч їм йшли молода жінка та чоловік з великою собакою, яка була без намордника та повідка. Собака була просто на якійсь довгій господарській мотузці. Побачивши велику собаку сім`я ОСОБА_5 притиснулась до газону і цим самим надала дорогу жінці з чоловіком та собакою. Коли останні пройшли повз сім`ю ОСОБА_5 , останні продовжили свій рух. Несподівано свідок побачила як її мати впала на коляску, а позаду її за ногу кусала собака. Від укусу було багато крові, ОСОБА_1 стало погано. Жінка з собакою сказала, що це не могла зробити їх собака, а потім почали сваритись з чоловіком, який йшов поряд з нею. Свідок почала просити, щоб власник собаки викликала швидку. ОСОБА_2 не стала викликати швидку, а відвезла ОСОБА_1 своєю машиною до лікарні. ОСОБА_1 розповіла по приїзду з лікарні, що ОСОБА_2 обіцяла компенсувати завдану шкоду. Через декілька днів, коли свідок зателефонувала ОСОБА_2 , яка попросила її більше не турбувати, бо у неї свої проблеми. Повідомила, що позивач 2 тижні не ходила на вулицю, страждала через біль, через свій стан зверталась до психотерапевта.

Будучи допитаною в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснила, що вона через рік не відновилася від завданої шкоди, у неї виникла фобія на собак, шрам на нозі від укусу та великий синець, що не проходить не дає можливості одягати спідниці. У ОСОБА_1 погіршився сон і вона була вимушена була проходити медикаментозне та психологічне лікування.

Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, матеріали про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 154 КУпАП відносно ОСОБА_2 , суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст. 15,16 ЦК України, ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно паспорту собаки відповідач ОСОБА_2 є власницею собаки породи «Південноросійська вівчарка».

Відповідно до матеріалів про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 154 КУпАП відносно ОСОБА_2 , на вказану особу було складено протокол. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.07.2018адміністративну справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП провадженням закрито, у зв`язку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

12.03.2009 Черкаською міською радою було прийнято рішення № 4-991 «Про Правила утримання і поводження з тваринами у місті Черкаси» (далі Правила).

Згідно п. 2.3.2 Правил власники собак мають право: навчати собак без повідків і намордників на майданчиках для дресирування; вигулювати собак на пустирях, у місцях та зонах для вигулу у разі їх створення.

Відповідно до приписів п. 3.2 Правил без повідків і намордників поза місцями їх постійного утримання собаки можуть знаходитись під час оперативного використання правоохоронними органами собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках, під час проведення виставок (на спеціальних рингах).

Приймаючи до уваги, що подія, яка мала місце 10.04.2018 в першій половині дня по вул. Б.Хмельницького у місці Черкаси в районі КП «Черкасиводоканал» відбулася у місці громадському місці у відповідача ОСОБА_2 був обов`язок виводити свою собаку та рухатись з нею по вулицям загального користування виключно у наморднику та на повідку.

Суд критично відноситься до позиції відповідача ОСОБА_2 та її співмешканця ОСОБА_6 , викладених у поясненнях, які містяться у матеріалах про адміністративне провадження (справа 711/5934/18, провадження 3/711/1903/18), оскільки вважає, що невиконання відповідачем ОСОБА_2 вимог правил утримання і поводження з тваринами у місті Черкаси та фактом спричинення шкоди ОСОБА_1 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Суд також акцентує увагу, що подія сталася у громадському місці, у світлий час доби, що позивач рухалась по вулиці з донькою та малолітньою дитиною.

Згідно ст. 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до правового висновку Постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 р. по справі N 204/3783/16-ц, провадження N 61-1141св18: особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Відповідно до правового висновку Постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 р. по справі N 204/3783/16-ц, провадження N 61-1141св18: особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 13.04.2018 № 02-01/50.

Факт спричиненняОСОБА_1 матеріальної шкоди підтверджено копіями фіскальних чеків на суму 481 грн. 04 коп., які надані позивачем.

Розмір шкоди на суму 2200 грн. за пошкодження брюк на взуття, суд вважає недоведеним та не підтвердженим належними та допустимими доказами, а тому у цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю чи стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в рамках заявлених вимог в залежності від характеру та об`єму спричинених потерпілому фізичних та моральних страждань, з урахуванням в кожному окремому випадку ступені вини відповідача і інших обставин. Зокрема, враховуються характер та тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, значних вимушених змін в його життєвих та виробничих відношеннях.

У судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача, позивачу була спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що при даних обставинах позивач перенесла моральні страждання, не мала змоги вільно рухатись, оскільки відчувала біль у пошкодженій ділянці ноги, змушена була знаходити час та грошові кошти для відновлення стану здоров`я, ще більше душевний спокій було порушено через те, що відповідач відмовився відшкодовувати шкоду та, більше того, звинуватив позивача в інциденті, позивач втратила спокій, через що їй довелося звертатися до лікаря, що підтверджується консультативним висновком лікаря психотерапевта. Всі ці обставини порушили її нормальний спосіб життя. В рахунок відшкодування моральної шкоди позивач просила стягнути з відповідача 8000 гривень.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи ступінь перенесених позивачем моральних страждань, вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди на суму 8 000 гривень значно завищеною,а тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням розумності та достатності, характеру діяння відповідача та страждань позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 6 000 гривень.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 ст.134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Представник позивача адвокат Глущенко О.С. подав суду розрахунок суми судових витрат, розмір яких становить 6167,35 грн., однак у судовому засіданні адвокат не заперечував та наполягав щодо стягнення суми у 5000 грн.

Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, виготовлення позову, тривалістю судового засідання, суд вважає, що заявлена сума не є надмірною.

Так, при визначенні суми, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, суд керується ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, як така, що є реальною та об`єктивною з огляду на вимоги сказаної статті.

Судові витрати - сплачений судовий збір суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

КеруючисьЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_3 ) майнову шкоду в сумі 481,04 грн. та моральну шкоду в сумі 6000 грн., витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн., а всього 11481,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Повний текст рішення буде виготовлений 24.04.2019.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька