ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/8678/19
Провадження № 22-ц/4820/1224/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/8678/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року у складі судді Карплюка О. І. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягуваних аліментів на неповнолітню доньку.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В березні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до повноліття доньки.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 у них народилася донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач проживає окремо, аліменти на утримання дитини сплачує регулярно, але нижче мінімальної межі встановленої законом у розмірі 300 грн., що є недостатнім для повного забезпечення їх дитини усім необхідним. Хоча відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу в більшому розмірі, оскільки отримує доходи від роботи за кордоном.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до повноліття доньки.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вважають рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, зазначають, що заперечують проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та зміну розміру аліментів, оскільки ОСОБА_1 не отримує жодних офіційних доходів, тому що є безробітним, тимчасово перебуває за межами України в пошуках роботи, а саме в Польщі, де також не отримує стабільного доходу. Апелянт та його представник вважають, що законним було б рішення суду, яким присуджено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме по 1013 грн. 50 коп. щомісячно. Свою позицію, щодо позовних вимог, відповідач виклав у відзиві на позовну заяву, проте судом його не було прийнято до уваги і навіть не відображено в самому рішенні суду, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, зокрема судом не прийнято до уваги, що ОСОБА_1 жодним чином не ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, вчасно сплачує визначені раніше за рішенням суду аліменти. Крім того, судом не прийнято до уваги, що позивач вже створила нову сім`ю і її матеріальний стан покращився за рахунок доходів, які отримує її теперішній чоловік.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким визначити аліменти на користь доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 1013 грн. 50 коп.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 березня 2008 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 березня 2006 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Частинами 1,2 ч. 1 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

У відповідності до ст.ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За нормами ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом даної норми аліменти суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі за заявою одержувача як і змінює спосіб стягнення аліментів. При цьому законом не передбачено категоричних умов для визначення способу стягнення аліментів, а визначення способу стягнення аліментів є правом одержувача аліментів.

Крім того слід звернути увагу, що у частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Вирішуючи спір суд першої інстанції правомірно виходив з того, що розмір аліментів, визначених рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 березня 2006 року в зв`язку зі зміною матеріального становища позивачки через збільшення витрат на утримання дитини, є недостатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Таким чином з урахуванням всіх обставин справи, норм сімейного законодавства, позовних вимог позивачки, принципу диспозитивності цивільного процесу суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та зміну способу стягнення аліментів, з цим висновком погоджується і колегія апеляційного суду, враховуючи фактичні обставини справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не отримує жодних офіційних доходів, тому що є безробітним, тимчасово перебуває за межами України в пошуках роботи, а саме в Польщі, де також не отримує стабільного доходу, а тому суд мав визначити аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме по 1013 грн. 50 коп. щомісячно слід відхилити.

Суд визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з апелянта в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, тобто відповідач за відповідних умов і так повинен буде сплачувати аліменти в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, а тому рішення суду ніяким чином не порушує права відповідача, а навпаки сприяє фізичному, інтелектуальному, моральному, культурному, духовному і соціальному розвитку дитини.

Не приймає суд до уваги і твердження апелянта, що він жодним чином не ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, вчасно сплачує визначені раніше за рішенням суду аліменти, оскільки такі твердження жодним чином не впливають на визначення розміру та способу стягнення аліментів.

Також відхиляє суд посилання апелянта, що позивач вже створила нову сім`ю і її матеріальний стан покращився за рахунок доходів, які отримує її теперішній чоловік.

Теперішній чоловіка позивачки ніяким чином не зобов`язаний утримувати ОСОБА_4 , його доходи не є особистими доходами позивачки, крім того взагалі немає жодних доказів про такі доход нової сім`ї позивача і того що ОСОБА_3 перебуває на утримання свого теперішнього чоловіка.

Крім того за нормами ст. 141 Сімейного кодексу України батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дитини

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 червня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова