РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.,

за участю секретаря Давиденко Я.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в уточнених позовних вимогах просить розірвати шлюб між сторонами зареєстрований 29.10.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №3. Неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на подальше проживання та виховання з позивачем. При цьому, позивач посилається на те, що спільне життя не склалось, стосунки погіршилися, що призводить до сварок, образ і скандалів. Відповідач веде аморальний та антисоціальний спосіб життя, така поведінка негативно впливає на психологічний та емоційний стан дитини. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе та суперечитиме інтересам позивача.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, у якій він просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, дитину просив залишити на подальше проживання з ним.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29.10.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис №3 (а.с. 5).

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим.

За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін.

Беручи до уваги викладене, те, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, оскільки позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб між сторонами.

Судом встановлено, що згідно довідки Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-14/11838 від 17.04.2019 року про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

У ході підготовчого розгляду справи судом було здійснено запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Житомирській області та від 03.01.2019 року отримано відповідь про те, що місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не значиться ( а.с.14)

Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 , яка є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з батьком дитини позивачем ОСОБА_1 не проживає внаслідок фактичного припинення шлюбних відносин. Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність спору між батьком та матір`ю дитини щодо визначення її місця проживання, судом не встановлено, оскільки дитина залишилася проживати з батьком - позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини є законними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 55, 56, 105,110, 112, 141, 150, 155, 160, 161, 180 Сімейного кодексу України, ст. 11, 18 Закону України "Про охорону дитинства" , ст. 5, 12, 13, 76-83, 89-90, 259, 263-265, 273, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 29.10.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Черняхівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №3.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на подальше проживання та виховання з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сила після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 .

Суддя Н.Ф. Слюсарчук