Справа № 308/1483/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 14 лютого 2015 року між нею та відповідачем - ОСОБА_2 , був укладений шлюб, який зареєстрований Виконкомом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено актовий запис за № 5. Даний факт засвідчує Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 14 лютого 2015р. виконкомом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Вказує, що за час перебування в шлюбі, в них народилася спільна дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний момент дитина проживає разом з нею.

Пояснює, що тривалий час вони проживали однією сім`єю, виховували сина. Однак, через деякий час в них почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя, ведення справ та виховання дитини. У зв`язку з вищенаведеним, шлюбні стосунки були фактично припинені в грудні 2018 р., з цього часу вони почали жити окремо, вона з сином залишилась проживати в своїй квартирі, а відповідач - з батьками.

Стверджує, що підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачені ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема такі як вагітність або ж недосягнення їхньою спільною дитиною одного року - відсутні.

Тому вважає за необхідне, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, просити суд постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки їхнє подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як її інтересам, так і інтересам їхньої неповнолітньої дитини. На спільне майно набуте ними під час шлюбу не претендує.

Крім того, вважає, що їхню спільну дитину, що була народжена за час шлюбу необхідно залишити проживати разом з нею, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання, додана до даного позову, а відповідача зобов`язати виплачувати кошти на її утримання.

Враховуючи викладене, вважає неможливим відновлення їхнього шлюбу та необхідним його розірвати. Строк на примирення просить не давати.

Виходячи з вищевикладеного, з метою реалізації прав їхньої дитини на утримання, враховуючи той факт, що сукупний дохід відповідача є неврегульованим та мінливим, вважає за доцільне встановити розмір аліментів, що підлягають оплаті відповідачем на її користь, у твердій грошовій сумі.

Отже, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня подання даної позовної заяви до досягнення повноліття дитини.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак 03.06.2019 року подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак, подав 03.06.2019 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що позов визнає частково, а саме не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі визначеному для дитини відповідного віку чинним законодавством.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2015 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_5 ) було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 05, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого 14.02.2015 року виконкомом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується, наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25.0.2015 року виконкомом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, шлюбних стосунків вони не підтримують, даний шлюб існує тільки формально.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік та стан здоров`я дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, а також вимоги щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

Як встановлено судом, спільний син сторін проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи та потребує матеріального забезпечення, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на його утримання.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 має мінливий, нерегулярний дохід.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 подав 03.06.2019 року через канцелярію суду заяву в якій визнав стягнення з нього аліментів частково, а саме в твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі визначеному для дитини відповідного віку чинним законодавством. До заяви додав довідку видану ГУ ДФС у Закарпатській області, з якої вбачається, що останній перебуває на обліку в Ужгородській ДПІ Ужгородського управління ГУ ДФС у Закарпатській області як платник податків та здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування обліку і звітності платник єдиного податку та обсяг отриманого доходу якого за 2018 рік складає 6 705,00 грн.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1626,00 грн. щомісяця.

Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.01.2019 року 1626 грн., з 01.07.2019 року 1699 грн., з 01.12.2019 року 1779 грн., то така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

При цьому, оскільки позивач пред`явила позов 08.02.2019 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115, 180-182, 184 СК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 14.02.2015 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (до реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_6 ) у виконкомі Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 05, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 14.02.2015 року розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1626 (одна тисяча шістсот двадцять шість) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 08.02.2019 року і до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.В. Лемак