Справа № 490/5486/18
н/п 2/490/2750/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

І. Вступна частина

21 червня 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Подзігун Г.В., за участю секретаря судових засідань Нірши Ю.Г., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сорочана Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ІІ. Описова частина

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просиластягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8005 грн. 42 коп. Пізніше вказані вимоги були збільшені позивачем до 12 805 грн. 49 коп., та складаються з половини наступних витрат:

-витрати на лікарські засоби у розмірі 4 518 грн. 99 коп.;

-витрати на лікування дитини в стоматологічній клініці ТОВ «Стоматологія Медент» у розмірі 11 800 грн.;

-витрати на навчання дитини англійської мови у центрі «Лардан» у розмірі 2 100 грн.;

-витрати на учбове приладдя у розмірі 1 113 грн. 30 коп.;

-витрати на одяг у розмірі 2 950 грн.;

-витрати на взуття у розмірі 3 120 грн.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2015 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.07.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Проте, відповідач сплачує аліменти нерегулярно. Між тим, позивач несе додаткові витрати на забезпечення дитини шкільним приладдям, одягом та взуттям. Крім того, у зв`язку з слабким станом здоров`я, що підтверджується виписками з історії хвороби та іншою медичною документацією, дитина потребує відповідного лікування та індивідуальної форми навчання. За такого, вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з нього додаткових витрат по утриманню дитини.

У відзиві на позовну заву представник відповідача вказав, що докази виникнення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) відсутні, а витрати на придбання канцелярського приладдя, взуття, одягу, понесенні позивачем, не відносяться до особливих обставин, спрямованих на розвиток чи лікування дитини. Також представником відповідача було зазначено, що більшість лікарських засобів, які були придбані позивачем, не були прописані дитині до застосування.

У відповіді на відзив позивач вказала, що сплачувати додаткові витрати на утримання дітей є обов`язком батьків, від чого ухиляється відповідач. Також позивач зазначила, що крім основного захворювання дитина має низку інших захворювань та хворіє сезонними вірусними захворюваннями, що потребує відповідного лікування. Більшість необхідних ліків відпускаються в аптеках без рецептів, їх вона купувала за рекомендацією лікарів.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги в частині витрат на лікування дитини та лікування в стоматологічній клініці ТОВ «Стоматологія Медент» визнав частково, а в частині витрат на учбове приладдя, одяг та взуття не визнав у повному обсязі.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою суду від 05.07.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.10.2018 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 02.04.2019 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених нею на навчання дитина на курсах англійської мови у центрі «Лардан» у розмірі 2 100 грн. було закрито.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 16.05.2019 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.04.2019 року було залишено без змін.

ІІІ. Мотивувальна частина

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 10.10.2001 року.

Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.12.2014 року по цивільній справі №490/11894/14-ц шлюб між сторонами було розірвано.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2015 року по цивільній справі №490/9535/14-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.07.2014р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3).

Як вбачається з матеріалів справи, син ОСОБА_5 проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментна за виконавчим листом №490/9535/14-ц, станом на 01.05.2019 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 22 353 грн. (а.с. 54).

Відповідно до Виписки з постанов ЛКК №1299/09 від 26.10.2009 року, №458/14 від 23.07.2014 року та №115/19 від 20.03.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на наступні захворювання:

-асептичний некроз голівки лівого стегна;

-рецидивуючий бронхіт;

-дисплазія тазостегнових суставів, пласко-вальгусні стопи;

-наслідки неодноразових черепно-мозкових травм;

-вегето-судинна дистонія по змішаному типу з ангіодистонічними кризами;

-цереброастенічний синдром середньої важкості;

-нічний енурез;

-кардіоміопатія (а.с. 187, 188, 191).

Згідно довідки № 63/16 лікарняно-консультаційної комісії міської дитячої поліклініки №4 від 29.06.2016 року дитина потребує індивідуальної форми навчання з 01.09.2016 року у зв`язку з наслідками черепно-мозкової травми (а.с. 18).

Відповідно до довідки від 08.09.2018 року дитині було поставлено діагноз ГРВІ та прописано до застосування відповідні ліки (а.с. 53).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Стаття 13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 статті 19 ЦПК України: суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 76 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Стаття 8 ЗУ «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частина 2 статті 141 СК України: розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Стаття 180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 статті 181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 185 СК України: той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року: до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789 ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991 року: держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №761/6933/17.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_2 , до додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина вона відносить наступні витрати:

-на лікарські засоби 4 518 грн. 99 коп.;

-на лікування дитини в стоматологічній клініці ТОВ «Стоматологія Медент» 11 800 грн.;

-на навчання англійської мови у центрі «Лардан» 2 100 грн.;

-на учбове приладдя 1 113 грн. 30коп.;

-на одяг 2 950 грн.;

-на взуття 3 120 грн.

Ухвалою суду від 02.04.2019 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених нею на навчання дитина на курсах англійської мови у центрі «Лардан» у розмірі 2 100 грн. було закрито.

Позивачем вказується про необхідність стягнення з відповідача половини витрат, понесених нею на придбання лікарських засобів у загальному розмірі 4 518 грн. 99 коп. На підтвердження вказаних додаткових витрат нею надано ряд чеків (а.с.9, 10, 12, 56).

Відповідно до довідки ОСОБА_4 було поставлено діагноз ГРВІ та прописано до застосування відповідні лікарські засоби (а.с. 53). Прописані препарати були придбані позивачем, що підтверджується фіскальними чеками від: 17.07.2018 року на суму 35 грн. 05 коп.; 09.09.2018 року на суму 103 грн. 04 коп.; 10.09.2018 року 81 грн. 14 коп.; 10.09.2018 року 40 грн. 30 коп.; 11.09.2018 року 122 грн. 23 коп.; 18.09.2018 року 342 грн. 18 коп. (а.с. 56). Загальна сума таких витрат складає 723 грн. 90 коп., у судовому засіданні представник відповідача визнав вказану суму як додаткові витрати на утримання дитини та не заперечував проти задоволення позову в цій частині.

Стосовно витрат на лікарські засоби у розмірі 3 795 грн. 09 коп., слід зазначити, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вони були прописані дитині та купувалися саме для неї, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні довідки медичних установ, виписки з історії хвороби дитини та рецепти лікарів.

Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь половину витрат, понесених нею на лікування дитини в стоматологічній клініці ТОВ «Стоматологія Медент» у загальному розмірі 11 800 грн. На підтвердження того, що нею дійсно було сплачено вказану суму позивачем було надано наряди стоматолога ТОВ «Стоматологія Медент» з переліком послуг та їх вартістю та фіскальні чеки (а.с. 101-103). Проте вказані докази підтверджують суму понесених позивачем витрат на лікування дитини в стоматологічній клініці у загальному розмірі 10 600 грн.

Що стосується інших витрат, що вказуються позивачем, а саме витрат на учбове приладдя, одяг та взуття то слід зазначити наступне.

Суд вважає, що дані витрати не можуть вважатися додатковими витратами у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України, оскільки під час розгляду справи по суті не встановлено, що ці витрати позивача зумовлені особливими обставинами, розвитком здібностей дитини, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Крім того, відповідач та позивач не надали суду докази, що підтверджували наявність обставин, що мають істотне значення та могли б вплинути на розмір участі відповідача в додаткових витратах на дитину, тому суд приходить до висновку, що батьки мають нести ці витрати в рівних частках.

Вирішуючи питання стосовно вимоги відповідача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа №372/1010/16-ц, провадження №61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на професійну правничу допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до попереднього розрахунку витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, загальна сума витрат становить 2000 грн., з яких: 600 грн. вартість складання позовної заяви; 1 400 грн. участь у судових засіданнях (а.с. 192).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. За такого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 5 662 грн. та понесені судові витрати по справі, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., оскільки такі витрати підтвердженні належними доказами по справі.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки вказані витрати не можуть вважаться додатковими витратами на дитину в розумінні ст.185 Сімейного кодексу України.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

ІV. Резолютивна частина

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 5 662 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.06.2019 року.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН