ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 липня 2019 року

м. Харків

справа № 644/9225/18

провадження № 22ц/818/2554/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко Артем Володимирович,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року в складі судді Попової В.О.,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області) Ісаєнка Артема Володимировича, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що на виконанні МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 48713971 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3784/06, виданого 12 грудня 2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 250 грн. 00 коп.

Згідно з довідкою від 19 листопада 2018 року № 14.1-34/65457 про нарахування заборгованості по аліментам, виданої страшим державним виконавцем МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнком А.В., заборгованість по сплаті аліментних платежів за період з 01 червня 2015 року по 19 листопада 2018 року складає суму в розмірі 15 798 грн. 27 коп. Однак фактична заборгованість становить суму в розмірі 500 грн. 00 коп., оскільки ним було сплачено 10 000 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними квитанціями.

Зазначає, що за період з 01 січня 2010 року по 01 липня 2015 року на підставі рішення суду з нього було стягнуто неустойку (пеню) в розмірі 4 801 грн. 50 коп. Однак 19 листопада 2018 року страшим державним виконавцем МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнком А.В винесена постанова про накладення штрафу № 65490 на користь стягувача в розмірі 7 854 грн. 13 коп., що фактично є подвійною відповідальністю за одне й те саме правопорушення.

Крім того, 25 березня 2018 року страшим державним виконавцем МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнком А.В винесено постанови: про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про тимчасове обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, які на його адресу не направлялись та до його відома не доводились.

Вказує, що постанови від 25 березня 2018 року не відповідають вимогам діючого законодавства, оскільки такі міри відповідальності, як вказані тимчасові обмеження до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі були запроваджені законом України від 07 грудня 2017 року № 2234-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів». В силу статті 58 Конституції України цей закон не має зворотної дії в часі, оскільки з моменту встановлення такої міри відповідальності не спливло 6-місячний термін, визначений законом.

Посилаючись на те, що станом на 25 березня 2018 року заборгованість по аліментам становила 1,5 місяці, сукупний розмірі якої не перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, ОСОБА_1 просив:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. щодо визначення в довідці від 19 листопада 2018 року № 14.1-34/65457 розміру заборгованості по сплаті аліментів;

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. від 19 листопада 2018 року про накладення штрафу;

- поставити питання про відстрочку або розстрочку заборгованості по аліментним платежам;

- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. від 25 березня 2018 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. від 25 березня 2018 року про тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. від 25 березня 2018 року про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. від 25 березня 2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року в складі судді Попової В.О. провадження за скаргою ОСОБА_1 в частині визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. від 19 листопада 2018 року про накладення штрафу закрито. В задоволенні скарги ОСОБА_1 в іншій частині відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що при визначенні суми заборгованості по сплаті аліментних платежів старшим державним виконавцем МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнком А.В. було враховано, що ОСОБА_1 сплачено суму в розмірі 10 000 грн. 00 коп., що відображено у довідці від 19 листопада 2018 року № 14.1-34/65457. З позовом щодо визначення розміру заборгованості в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 195 СК України заявник не звертався.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що скарга ОСОБА_1 в частині визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. від 19 листопада 2018 року про накладення штрафу підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, що передбачено частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому послався на висновки, що містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/14-г/15 та № 127/9870/16-ц.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині відстрочки або розстрочки заборгованості по аліментним платежам, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідною заявою до суду ОСОБА_1 не звертався та не позбавлений такої можливості.

Відмовляючи в задоволенні скарги в іншій частині, суд першої інстанції вважав, що дії старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобом, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі узгоджуються з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

27 березня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповне з`ясував обставини, що мають значення для справи, та не застосував норму матеріального права, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

Старший державний виконавець МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнко А.В. та ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення у повній мірі не відповідає.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-УШ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-УШ) - є спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до цього Закону підлягають виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушень прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частин першої, третьої, восьмої статті 71 Закону № 1404-УШ порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Матеріали справи свідчать, що 2 грудня 2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-3784/06 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 250 грн. 00 коп.

На підставі вказаного виконавчого листа державний виконавець МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області відкрив виконавче провадження та виніс відповідну постанову від 11 вересня 2015 року № 48713971.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам, складеним старшим державним виконавцем МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнком А.В. 19 листопада 2018 року № 14.1-34/65457, заборгованість ОСОБА_1 по аліментним платежам станом на 31 травня 2015 року складає 15 300 грн. 00 коп. За період з 01 червня 2015 року по 01 листопада 2018 року заявник надав квитанції по сплаті аліментів. При цьому в листопаді 2015 року та за період з грудня 2017 року по листопад 2018 року ОСОБА_1 також сплачено 10 000 грн. 00 коп., про що зазначено в довідці в графі «сплачено боржником/стягнуто виконавцем». Таким чином, станом на 19 листопада 2018 року за ОСОБА_1 числиться заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 15 708 грн. 27 коп.

З позовом щодо розміру заборгованості по аліментним платежам ОСОБА_1 не звертався і не позбавлений такої можливості.

За правилами частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

З заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення ОСОБА_1 до суду першої інстанції не звертався і не позбавлений такої можливості.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого виковку про відмову в задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дії старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. щодо визначення в довідці від 19 листопада 2018 року № 14.1-34/65457 розміру заборгованості по сплаті аліментів та в частині відстрочки або розстрочки заборгованості по аліментним платежам.

Встановивши, що станом на 19 листопада 2018 року за ОСОБА_1 числиться заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 15 708 грн. 27 коп., старший державний виконавець МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнко А.В. виніс постанову від 19 листопада 2018 року про накладення штрафу.

Вважаючи таку постанову незаконною, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою в порядку цивільного судочинства.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

ОСОБА_1 як сторона виконавчого провадження (боржник) оскаржує законність дій старшого державного виконавця, пов`язаних з виконанням рішення в цивільній справі.

Згідно з частинами першою, другою статті 74 Закону № 1404-УШ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції обгрунтовано закрив провадження у справі в цій частині, оскільки юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльність державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Саме такі правові позиції містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/4842/17 (провадження № 14-186цс19), від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 20 січня 2019 року у справі № 161/8267/17 (провадження № 14-604цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 639/6868/17 (провадження № 14-87цс19).

Однак з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги на дії старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобом, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно з частиною дев`ятою статті 71 Закону № 1404-УШ за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплаті аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертеньої дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Безспірні докази щодо свідомого ухилення боржника від виконання покладеного на нього рішенням суду обов`язку по сплаті заборгованості в матеріалах справи відсутні. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Крім того, не надано доказів щодо належності боржнику транспортного засобу, а також вогнепальної мисливської, пневматичної та охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертеньої дії. Відповідні запити державного виконавця в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справі (частина 5 статті 81 ЦПК України).

Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в цій частині.

За правилами частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року скасувати в частині відмови в задоволенні скарги про визнання неправомірними та скасування постанов старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобом, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії та у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та ухвалити в цій частині нову постанову.

Визнати неправомірними та скасувати постанови старшого державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Ісаєнка А.В. від 25 березня 2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повен судове рішення складено 16 липня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова