№ 336/3293/18
провадження № 2/336/181/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (третя особа районна адміністрація Запорізької міської Ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування) про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В :

15.06.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який уточнювала в процесі розгляду справи. В позовній заяві зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2015 р.

За змістом договору купівлі-продажу продавець зобов`язався звільнити квартиру для вільного користування покупця в строки до 06.02.2015 р. Взяті на себе зобов`язання продавець виконав частково.

На цей час речі продавця або будь-кого з колишніх користувачів в квартирі відсутні.

Разом з тим, на час укладання договору купівлі-продажу на реєстраційному обліку в квартирі залишилась стороння особа ОСОБА_2 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Більш того відповідач, без її згоди, в червні 2018 р. зареєструвала в належній їй квартирі новонароджену дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В позасудовому порядку вирішити питання зняття з реєстрації відповідача разом з дітьми виявилося не можливим, внаслідок чого у неї виникли та існують перешкоди в користуванні житловим приміщенням.

Підтвердженням перешкод є рішення УПСЗН Запорізької міської ради по Шевченківському району від 27.02.2019 р. № 1187 «Про відмову в оформленні субсидії».

Відповідач та її малолітні діти не є членами сім`ї позивача, не укладали з нею договору найму (піднайму), не приймають участі у сплаті комунальних послуг та утриманні житла.

За позовом ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст.182, 319, 321, 334, 391 ЦК України, просить визнати ОСОБА_2 та малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Справа перебувала в провадженні судді Голубкової М.А.

Згідно розпорядження № 146 від 27.02.2019 р. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2019 р. справу передано в провадження судді Дмитрюк О.В., судове засідання призначено на 16.04.2019 р.

16.04.2019 р. розгляд справи відкладено на 24.05.2019 р. за клопотанням представника позивача для уточнення позову.

24.05.2019 р. розгляд справи відкладено на 24.06.2019 р. для повторного виклику відповідача.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, в процесі розгляду справи подавала клопотання про відкладення судового засідання, відзиву на позов не подавала.

Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, до суду подано акт обстеження житлового приміщення.

На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності відповідача та представника третьої особи.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові документи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2015 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4-5, 6, 53).

Відповідач разом з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані у спірній квартирі, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР (а.с.14).

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Судом встановлено, що відповідач була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 в 2002 р. за згодою попереднього власника.

На підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2015 року, квартира була придбана позивачем ОСОБА_1

ОСОБА_2 та малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не є членами сім`ї нового власника, не проживають в квартирі та мають реєстрацію поза волею власника, який просить усунути перешкоди в користуванні його власністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування її квартирою.

Факт непроживання відповідача та малолітніх дітей в квартирі, окрім іншого, підтверджений актом обстеження житлового приміщення від 03.06.2019 р. (а.с.67-68).

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ч.1 ст.402 ЦК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Фактично попереднім власником було встановлено сервітут щодо права проживання відповідача та її дитини в квартирі.

Однією із підстав припинення сервітуту, у тому числі особистого, згідно із п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

В даному випадку змінився власник квартири, у попереднього власника припинилося право власності на житлове приміщення, а відповідно припинилося і право користування цією квартирою у особи, якій попереднім власником надавалося право користування нерухомістю. Тобто припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2 та малолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 втратили право користування нерухомістю, а саме кварторою АДРЕСА_1 , оскільки їх право було похідним від права власності попереднього власника.

При постановленні рішення судом також враховано, що згідно ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Разом з тим, як встановлено судом, малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не є членами сім`ї власника житлового приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (третя особа районна адміністрація Запорізької міської Ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування) про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя