Справа № 565/2396/18
Провадження № 2/565/226/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 з такими вимогами: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . Вказані вимоги позивачка обґрунтовує тим, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано в квартирі АДРЕСА_1 , проте фактично протягом тривалого часу - понад рік він у вказаній квартирі не проживає та не з`являється. Згідно з твердженнями ОСОБА_1 ОСОБА_2 не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг та не допомагає їй підтримувати житлове приміщення у належному стані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги і просила суд їх задоволити. Під час допиту за згодою як свідка в порядку ст.ст.92, 234 ЦПК України позивачка зазначила, що її син ОСОБА_2 більше двадцяти років з власної ініціативи не живе у квартирі АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_1 ствердила, що протягом вказаного часу вона жодних перешкод у користуванні цим житлом відповідачу не чинила і ОСОБА_2 мав вільний доступ до цього житлового приміщення. Позивачка вказала, що спочатку відповідач фактично проживав в Автономній Республіці Крим, куди поїхав з власної волі. ОСОБА_1 пояснила, що понад два останніх роки припинилося спілкування по телефону між нею і ОСОБА_2 і де він перебуває на теперішній час їй невідомо. Згідно з доводами позивачки жодних домовленостей між нею і відповідачем щодо зберігання за останнім права користування цим житлом у період його відсутності понад один рік не існує.

Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. Про причини неявки ОСОБА_2 суд не повідомив, відзиву проти позову та будь-яких заяв чи клопотань суду не надав.

Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки, суд відповідно до ч.4 ст.223 і ч.1 ст.280 ЦПК України вирішив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, в результаті чого ухвалити заочне рішення.

Суд дослідив і оцінив вказані показання позивачки ОСОБА_1 , надані під час допиту за її згодою як свідка, а також показання свідка ОСОБА_3 і письмові докази справи в їх сукупності та взаємозв`язку, в результаті чого прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених фактичних обставинах.

ОСОБА_1 - власниця квартири АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу квартири, укладений між позивачкою і ОСОБА_4 02 листопада 2004 року , посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області Приймасом В.О. 02 листопада 2004 року та зареєстрований за №2494, свідчить, що ОСОБА_1 купила вказану квартиру, яка складається з 1 (однієї) жилої кімнати, загальною площею 36,9 кв.м. (житлова площа - 21,4 кв.м.) у її попередньої власниці ОСОБА_4 за 9000 (дев`ять тисяч) грн. Зазначене домоволодіння (ціла квартира) зареєстроване за позивачкою на праві приватної власності в Комунальному підприємстві «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» 06 грудня 2004 року (номер запису 173-1163 в книзі 7к) згідно з витягом №5716878 від 06 грудня 2004 року.

З довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №4467/04 від 29 листопада 2018 року слідує, що ОСОБА_2 - син ОСОБА_1 значиться зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_3 син позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 протягом останніх щонайменше дев`яти років не живе у квартирі АДРЕСА_1 , а лише значиться зареєстрованим за цією адресою. ОСОБА_3 пояснила суду, що відповідач виїхав з м.Вараш Рівненської області і його нинішнє місце перебування невідоме. Свідок ОСОБА_3 підтвердила, що позивачка ОСОБА_1 не чинить перешкод своєму синові ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Факт непроживання відповідача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 протягом останнього періоду часу понад одного року також підтверджується показаннями позивачки ОСОБА_1 , наданими суду під час її допиту як свідка за її згодою.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність поважних причин відсутності відповідача у квартирі АДРЕСА_1 протягом останнього періоду часу понад один рік.

Позивачка ОСОБА_1 заперечує наявність домовленостей між сторонами щодо зберігання за відповідачем права на користування цим житлом на час його відсутності понад один рік. Обставин, які б вказували про існування такої домовленості між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , судом не виявлено.

Отже, фактичні обставини вказують на наявність підстав для визнання відповідача особою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З наведених підстав позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно задоволити.

Враховуючи встановлені обставини, на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 223, 259, 265, 280-282, 284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , яка проживає у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрованим місцем проживання якого є АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На заочне рішення суду відповідачем може бути подана до Кузнецовського міського суду Рівненської області письмова заява про його перегляд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів позивачкою - з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, якщо така заява не була подана відповідачем, або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відкласти складення повного судового рішення на 17 травня 2019 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд