ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 522/16916/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4421/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову у складі судді Науменко А.В.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 2 755 900,30 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним частини правочину.

17 грудня 2018 року від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 , Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 221,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101, нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 86,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 01;

- шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 50,7 кв.м., підвальне приміщення загальною площею 28,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_4 реєстраційний номер 12091673; квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 50,9 кв.м.; нежитлове приміщення офісу, загальною площею 117,3 кв.м., розташоване за адерсою: АДРЕСА_6 реєстраційний номер 10793566.

22 грудня 2019 року представник позивача уточнив заяву про вжиття заходів забезпечення позову, та просила накласти арешт лише на частину майна, а саме:- на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 а саме: Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 221,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101;- на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: квартира загальною площею 50,7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер 25617756.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2018 року заяву представника АТ «ОТП Банк» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме:1/2 частину житлового будинку, загальною площею 221,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101, та належить ОСОБА_1

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 50,7 кв.м., яка належить ОСОБА_2 ..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви банку про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не передбачено накладення арешту на додаткове майно, яке не є предметом за кредитним договором, укладеним 13 грудня 2007 року між «ОТП Банк» та ОСОБА_5 на придбання квартири АДРЕСА_8 , та що судом першої інстанції не встановлено всі обставини справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, які приймають участь у справі, перевіривши матеріали справи колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що предметом спору у даній справі є заборгованість у розмірі 2 755 900,30 грн., яка виникла внаслідок виконання умов кредитного договору, укладеного 13 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_5 , за умовами якого позичальник отримала від кредитодавця 114 150 швейцарських франків ( а.с.6).

В забезпечення виконання умов кредитного договору між ОТП «Банком» та ОСОБА_2 13 грудня 2007 року було укладено договір поруки ( а.с. 41).

У лютому 2016 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2007 року в розмірі 2 755 900,30 гривень (а.с. 1-4).

Враховуючи встановлене та співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що не передбачено накладення арешту на додаткове майно, яке не є предметом за кредитним договором, укладеним 13 грудня 2007 року між «ОТП Банк» та ОСОБА_5 на придбання квартири АДРЕСА_8 , не може бути підставою для скасування ухвали суду.

Законом не заборонено накладення арешту на інше майно, яке не є предметом кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на майно ОСОБА_1 значно погіршить її фінансові можливості щодо врегулювання спору про виконання боргових зобов`язань, не є підставою для відмови в забезпеченні позову про стягнення кредитної заборгованості.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 знаходяться інші об`єкти нерухомості, тому накладення арешту на частину тільки одного об`єкту нерухомості аж ніяк не вплине на погіршення її фінансових можливостей щодо врегулювання даного спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що квартира, яка належить ОСОБА_2 , та на яку накладено заборону, є предметом іпотеки іншої банківської установи, є безпідставними та не доведеними.

В наданій Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про знаходження квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , в іпотеці іншої банківської установи (а.с.79-91).

Інших доводів неправильності ухвали суду апеляційна скарга не містить.

Оскільки ухвала суду про забезпечення позову постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційнускаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19 липня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков