Номер провадження: 22-ц/813/2951/19
Номер справи місцевого суду: 522/5924/17
Головуючий у першій інстанції Погрібний С.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/5924/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання права власності, припинення права на частку у майні та припинення іпотеки, за позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання права власності, заапеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», подану представником - ОСОБА_6 ,на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Погрібного С.О. о 12 годині 00 хвилин 31 липня 2017 року,

встановив:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою - АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що він є спадкоємцем його померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_4 . У встановлені законом строки він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець першої черги - дружина померлого - ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини на користь її дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ., Усольцева В.В. При цьому, відповідно до заяви від 07 березня 2008 року ОСОБА_2 на одержання свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя не претендувала. Таким чином, оскільки, відповідачка відмовилась від частки у спільному майні подружжя, відмовилась від спадщини на користь дітей спадкодавця, то кожний із спадкоємців успадкував по 1/3 частини квартири, розташованої за адресою - АДРЕСА_1 . Втім, під час звернення до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у вигляді 1/3 частини на спірну квартиру, оскільки відповідачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про скасування її заяви про відмову від 1/2 частки у спільному майні та із заявою про видачу їй свідоцтва в порядку спадкування на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою - АДРЕСА_1 .

Вважає, що такі дії відповідачки порушують його права та інтереси, оскільки, відмовившись від частки у спільному майні, вона втратила на нього право і позбавлена можливості його поновити у будь-який спосіб(Т. 1, а. с. 2 - 4).

ОСОБА_2 , не визнавши первісний позов ОСОБА_4 , у червні 2017 року звернулась до суду із вищезазначеним зустрічним позовом, в якому просить: 1) визнати за нею право власності на 5/8 частин квартири, розташованої за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) припинити право власності ОСОБА_5 на 1/8 частину зазначеної квартири; 3) визнати припиненою іпотеку квартири, розташованої за адресою - АДРЕСА_1 , що виникла на підставі іпотечного договору від 08 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Трофімець В.В. (Т. 1, а. с. 72 - 76).

ОСОБА_2 обґрунтовує свої зустрічні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_4 . Як спадкоємець першої черги за законом, вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про неприйняття спадщини та відмови від неї на користь їх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 . Також до нотаріальної контори вона подала заяву, згідно із якою на одержання свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя вона не претендувала. Зазначену відмову надала, виходячи з того, що квартира, яка залишилась після смерті її чоловіка - ОСОБА_4 , буде успадкована їхніми спільними дітьми - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ..

Проте, їй стало відомо, що перебуваючи з нею у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_4 мав інші стосунки з жінкою, в результаті чого від нього народилась донька - ОСОБА_5 , яка також звернулась до нотаріальної контори із заявою, в особі її матері, про прийняття спадщини.

У зв`язку із зазначеним вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За будь-яких обставин заява в частині відмови від отримання свідоцтва на Ѕ частину у спільному майні подружжя не мала правового значення та не позбавляла її права на 1/2 частину спірного майна, оскільки це не могло бути підставою для припинення її права власності, а отже, відмова нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири є протиправною.

Щодо вимоги про припинення права власності ОСОБА_5 на 1/8 частину зазначеної квартири вона вважає, що частка останньої є незначною за розміром і не може бути виділена в натурі, що підтверджується висновком експертного дослідження, а також тим, що наявні й інші підстави, передбачені ст. 365 ЦК України.

В частині вимог до банку про визнання іпотеки припиненою вона вважає, що банк позбавлений права вимоги до спадкоємців за кредитним договором №05/08/2005/840-К468 від 26 серпня 2005 року через пропуск строків, встановлених ст. 1281 ЦК України. Вказане свідчить про припинення основного зобов`язання. Таким чином, оскільки основне зобов`язання є припиненим, відповідачка вважає, що це є підставою для припинення іпотеки.

У червні 2017 року треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом з самостійними вимогами щодо предмету спору. З урахуванням позовних вимог відповідача за первісним позовом - ОСОБА_2 , просили визнати за кожним з них право власності на 1/8 частину спірної квартири, посилаючись на ті самі фактичні обставини, що й сторони по справі (Т. 1, а. с. 128 - 130).

Представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд їх задовольнити, не заперечував щодо задоволення зустрічних та позовних вимог третіх осіб, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідачки ОСОБА_2 надав заяву про підтримання зустрічних позовних вимог, часткове визнання первинного позову (в частині визнання права власності на 1/8 частини квартири) та позову третіх осіб. Просив розглядати справу за його відсутністю.

Представник третіх осіб із самостійними вимогами щодо предмета спору надав суду заяву, якою підтримав вимоги третіх осіб, визнав первинний позов та вимоги зустрічної позовної заяви частково (в частині визнання права власності на 1/8 частини квартири). Справу просив розглянути за його відсутністю.

Представник Банку надав заяву, якою заперечував проти заявлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , просив відмовити в позові. Справу розглянути за його відсутності. Відповідно до раніше поданих заперечень просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що банк своєчасно пред`явив вимоги до спадкоємців, а, отже, ним не пропущені строки, встановлені в ст.1281 ЦК України.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причини неявки не повідомила.

Рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/8 частин квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_1 .

Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/8 частину квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_1 , з виплатою компенсації вартості частки у спільному майні в розмірі - 74 947,40 грн., що внесені на депозитний рахунок суду згідно з квитанцією від 31.07.2017 року № 0.0.818443612.1.

Визнано припиненою іпотеку квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_1 , що виникла на підставі іпотечного договору, укладеного 08 вересня 2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрованого в реєстрі за №2671.

Встановлено, що рішення є підставою для скасування відповідної заборони на нерухоме майно №2367096 від 08.09.2005 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вчиненої на підставі іпотечного договору від 08 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Трофімець В.В., зареєстрованої в реєстрі за №244.

Позов третіх осіб з самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_1 .

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - Банк) в апеляційній скарзі оскаржує рішення в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання припиненою поруки та визначення того, що рішення є підставою для скасування відповідної заборони на нерухоме майно. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Вимог, що зробити після скасування рішення в оскарженій частині апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції помилково встановлено, що Банком було порушено положення ст. 1281 ЦК України, в той час коли Банку про наявність спадкоємців стало відомо виключно в рамках розгляду даної цивільної справи. Тому Банком не порушено строк для звернення з вимогою до спадкоємців.

В іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується.

Апелянт у судове засідання представника не направив. Банк про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки представника не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

Представник позивача та третіх осіб за первісним позовом - ОСОБА_9 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

Представник відповідача за первісним позовом - ОСОБА_10 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 мотивовано тим, що Банку було відомо про відкриття спадщини і її прийняття спадкоємцями протягом шести місяців. Однак, Банком не було пред`явлено вимог до вказаних спадкоємців.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку осіб, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Законність та обґрунтованість рішення суду в частині позовних вимог первісного, зустрічного позовів та позову третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, в частині позовних вимог про визнання права власності на відповідні частки спірної квартири, припинення права власності на частину квартири апеляційним судом не переглядається, у зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції в цій частині учасниками справи не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів дійшов правильного вищевказаного висновку про задоволення частини позовних вимог ОСОБА_2 про визнання припиненою іпотеки квартири та встановлення того, що рішення є підставою для скасування відповідної заборони на нерухоме майно. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 15, 1281 ЦК України, ст. 17 Закон України «Про іпотеку») та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що банком порушено вимоги ст. 1281 ЦК України, в результаті чого Банк втратив право вимоги до спадкоємців.Враховуючи те, що банк позбавлений права вимоги до спадкоємців за кредитним договором №05/08/2005/840-К468 від 26 серпня 2005 року, це свідчить про припинення основного зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Також з метою забезпечення належного виконання рішення по справі суд першої інстанції вважав за можливе відповідно до вимог ст. 217 ЦПК України визначити спосіб виконання рішення шляхом скасування відповідної заборони на нерухоме майно №2367096 від 08.09.2005 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Колегія погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до кредитного договору №05/08/2005/840-К46826 від 26.08.2005 р., укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра», Банк надав позичальнику кредит у розмірі - 230 000,00 доларів США.

В забезпечення виконання обов`язків за вказаним договором між банком та позичальником 08.09.2005 р. укладено іпотечний договір, предметом якого є - квартира, розташована за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 1, а. с. 88 - 90).

Згідно зі свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т. 1, а. с. 9).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на усе майно, що належало спадкодавцю, зокрема, на квартиру, розташовану за адресою - АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала померлому на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 29.08.2005 р.. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В., зареєстрований в реєстрі за № 2533 (Т. 1, а. с. 10).

Як слідує з матеріалів спадкової справи, банку стало відомо про відкриття спадщини щонайменше 19 лютого 2008 року - з відповідної заяви банку до Третьої Одеської державної нотаріальної контори за вих.№380 від 19.02.2008 року. Відповідно до змісту вказаної заяви Банку стало відомо, що згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Заборгованість померлого ОСОБА_4 за укладеним з Банком 26.08.2005 р. кредитним договором станом на 23.02.2008 р. становить - 1 511 053,60 грн.. Банк просить повідомити нотаріальну контору чи зверталися спадкоємці ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, а також повідомити спадкоємців про наявність зазначеного боргу (Т. 1, а. с. 32).

На вказаний запит Третя Одеська державна нотаріальна контора надала відповідь Банку за вих. №. 1622 від 29.02.2008 р. про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_4 - малолітньої доньки ОСОБА_5 (Т. 1, а. с. 42).

Таким чином Банку стало відомо про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_4 в березні 2008 року.

Матеріали справи не містять доказів пред`явлення Банком після смерті ОСОБА_4 вимоги кредитора до спадкоємців у передбачені ст. 1281 ЦК України строки. Таких доказів всупереч ст. 80 ЦПК України апелянтом не надано і до суду апеляційної інстанції.

Таким чином недотримання кредитором, передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, які є преклюзивними, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Враховуючи передбачені ст. 1281 ЦК України наслідки, основне зобов`язання за кредитним договором №05/08/2005/840-К468 від 26 серпня 2005 року є припиненим.

Між сторонами виникли правовідносини щодо пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

За правилами, передбаченими ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Наявна у справі заява Банку, адресована нотаріальній конторі, не може вважатися вимогою кредитора у розумінні ст. 1281 ЦК України.

Оскільки Банком не надано доказів пред`явлення позову до спадкоємців протягом вказаного строку то боргові зобов`язання спадкоємців перед Банком припинилися.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку відносно того, що оскільки основне зобов`язання за кредитним договором №05/08/2005/840-К468 від 26 серпня 2005 року є припиненим, що свідчить про наявність безумовних підстав для визнання іпотеки за договором від 08 вересня 2005 року також припиненою. Вказане є підставою для знаття заборони на нерухоме майно №2367096 від 08.09.2005 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вчиненої на підставі іпотечного договору від 08 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Трофімець В.В., зареєстрованої в реєстрі за №244.

Доводи апеляційної скарги про те, що Банком не порушено передбачений ст. 1281 ЦК України строк пред`явлення вимоги до спадкоємців є неспроможними, спростовуються матеріалами справи.

Апеляційна скарга Банку є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів Банку, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», подану представником - ОСОБА_6 ,- залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 червня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе