Справа № 522/7853/19
Провадження № 2/522/5805/19
20 червня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Полегенького В.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського Відділу Державної виконавчої служби м. Одеси, Головного територіального управління юстиції, третя особа Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮ України про звільнення майна з під арешту,
В С Т А Н О В И В:
10 травня 2019 року позивач звернулася з вказаним позовом до Другого Приморського Відділу Державної виконавчої служби м. Одеси, Головного територіального управління юстиції, третя особа Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮ України в якому просив суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі постанови серії АА № 173976 від 10 жовтня 2005 року Другого Приморського ВДВС м. Одеси.
Позовну заяву мотивувала тим, що згідно договорів купівлі-продажу: АВЕ № 236506, АВЕ № 236507 від 27.10.1999 року позивач придбала 333/1000 частин кв. № 6, 198/1000 частин кв. АДРЕСА_1 та АВЕ №236518 від 28.10.1999 року 469/1000 частин кв. № АДРЕСА_2 у тому ж будинку.
Відповідно до листа Другого Приморського ВДВС від 01 квітня 2018 року, архівної довідки від 19 березня 2019 року позивач випадково дізналася, що постановою держвиконавця АА №173976 від 10 жовтня 2005 року на її нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 накладено арешт.
У квітні 2019 року позивач звернулася до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси з заявою про зняття необґрунтованого арешту на її майно, але отримала відмову у зв`язку зі знищенням архівних матеріалів і в тому числі ухвали суду і виконавчого провадження.
Арешт був накладений постановою АА №173976 від 10.10.2005 р. державного виконавця Другого Приморського відділу ВДВС Одеського міського управління юстиції Степаненко Г.Є. на кв. № АДРЕСА_2 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 з посиланням на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси б/н від 10.10.2005 року. 09.04.2019 року позивач звернулася до суду з заявою про видачу копії ухвали, але їй було повідомлено, що у період з 2003 року по 2006 рік ухвали суду про накладення арешту на квартиру позивача не виносилася.
Позивач ні є учасником даного виконавчого провадження. Згідно відповіді ВДВС від 01.04.2018 року постанова АА №173976 про арешт майна знищено після трьох років зберігання. Тобто при знищенні виконавчого провадження арешт не був скасований швидше за все помилково.
Позивач просила суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі постанови серії АА № 173976 від 10 жовтня 2005 року Другого Приморського ВДВС м. Одеси.
Позивач у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, заперечень на позовні вимоги до суду не надходило, тому суд на підставі глави 11 ЦПК України ухвалює заочне рішення за наявними матеріалами справи.
Представник третя особа Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮ України в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно договорів купівлі-продажу: АВЕ № 236506, АВЕ № 236507 від 27.10.1999 року позивач придбала 333/1000 частин кв. № 6, 198/1000 частин кв. АДРЕСА_1 та АВЕ №236518 від 28.10.1999 року 469/1000 частин кв. № АДРЕСА_2 у тому ж будинку.
Відповідно до листа Другого Приморського ВДВС від 01 квітня 2018 року, архівної довідки від 19 березня 2019 року позивач випадково дізналася, що постановою держвиконавця АА №173976 від 10 жовтня 2005 року на її нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 накладено арешт.
У квітні 2019 року позивач звернулася до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси з заявою про зняття необґрунтованого арешту на її майно, але отримала відмову у зв`язку зі знищенням архівних матеріалів і в тому числі ухвали суду і виконавчого провадження.
Арешт був накладений постановою АА №173976 від 10.10.2005 р. державного виконавця Другого Приморського відділу ВДВС Одеського міського управління юстиції Степаненко Г.Є. на кв. № АДРЕСА_2 , яка знаходиться за АДРЕСА_4 з посиланням на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси б/н від 10.10.2005 року. 09.04.2019 року позивач звернулася до суду з заявою про видачу копії ухвали, але їй було повідомлено, що у період з 2003 року по 2006 рік ухвали суду про накладення арешту на квартиру позивача не виносилася.
Згідно ст. 41 Конституції України та ч.І ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон №475/97-ВР). визначено, що кожна фізична або юридична особа має право всолодити своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст.. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побутувати житло, придбати його у власність або взяти його в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року.
Відповідно до частини 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно вирішуються судом.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі постанови серії АА № 173976 від 10 жовтня 2005 року Другого Приморського ВДВС м. Одеси.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Приморського Відділу Державної виконавчої служби м. Одеси, Головного територіального управління юстиції, третя особа Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» МЮ України про звільнення майна з під арешту - задовольнити.
Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі постанови серії АА № 173976 від 10 жовтня 2005 року Другого Приморського ВДВС м. Одеси.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 21 червня 2019 року.
Суддя: Науменко А.В.