ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6785/17 Номер провадження 22-ц/814/980/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Абрамова П.С., Панченка О.О., при секретарі судового засідання: Зеленській О.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2018 року (ухвалене суддею Блажко І.О., відомості щодо дати виготовлення повного тексту судового рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Полтавська міська рада, Шевченківська районна у м. Полтаві рада про виділ у натурі частки у будинковолодінні та виділення частки земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки в будинковолодінні та виділення частки земельної ділянки. В якому прохала: виділити внатурі та визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на належну їй частку в житловому будинку з господарськими будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та виділити її в окремий об`єкт нерухомості після проведення експертизи відповідно до одного з варіантів запропонованих експертом; визначити порядок користування земельною ділянкою та виділити у користування частину земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 після проведення експертизи відповідно до одного з варіантів запропонованих експертом. В обґрунтування позову зазначила, що на даний час, їй, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 7/25 частки житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.02.2012, а також на праві особистої приватної власності житлові приміщення у вищевказаному будинку загальною площею 52.7 кв.м. які складаються з: коридору 3-1 , пл.3,1 кв.м., санвузлу 3-2 пл.3,4.кв.м., коридору 3-3 пл.3,6 кв.м., кімнати 3-4 пл.14,1 кв.м., кухня 3-9 площею 7.3 кв.м,; кімнати 3-5 пл.21,2 кв.м. на підставі рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2017 р.. Іншими співвласником вищевказаного житлового будинку є відповідачі: ОСОБА_1 , якій належать 5/50 та 11/50 частин даного житлового будинку на праві спільної часткової власності на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07.12.2016 та ОСОБА_3 , якому належать 8/25 та 4/50 частин даного житлового будинку на праві спільної часткової власності на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2017 року. Позивач ОСОБА_2 вказує, що вона бажає виділити у натурі частки із спільного будинковолодіння, однак оскільки між сторонами протягом тривалого часу існує спір стосовно спільного користування вищевказаним житловим будинком та виділення у натурі частки із спільного будинковолодіння, що унеможливлює укладення між ними відповідного договору, а тому у неї виникла необхідність звернення до суду з вказаним позовом.

Так, згідно фактичних даних та кадастрового плану виготовленого 21.08.2017 вищевказаний житловий будинок разом з надвірними будівлями фактично розташований на земельній ділянці загальною площею 1437,27 га. Враховуючи вищевикладене позивач прохала суд виділити їй в окрему одиницю нерухомого майна належну їй, ОСОБА_2 частку в спільному будинковолодінні та визначити порядок користування земельною ділянкою шляхом проведення судової експертизи та обрання одного з варіантів запропонованого експертом який би відповідав інтересам всіх співвласників будинковолодіння.

У серпні 2018 року ОСОБА_2 уточнила свої вимоги згідно яких прохала суд виділити внатурі та визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на частину в будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: в житловому будинку літ.«А-1» приміщення: коридор 3-1 площею 3.1м2, санвузол 3-2 площею 3.4 м2, коридор 3-3 площею 3.6 м2, кімната 3-4 площею 14.1 м2, кімната 3-5 площею 21.2 м2, кімната 3-6 площею 15.6 м2, коридор 3-7 площею 5.5 м2, кухня 3-9 площею 7.3 м2; загальною площею 73.8 м2, в т.ч.: житловою 53.8 м2; а також гараж літ.«Ж»; погріб вхідний літ.«В»; навіс літ.«З»; навіс літ.«Е»; ворота огорожі №1; частина огорожі №214.76м; огорожа №3 та виділити її в окремий об`єкт нерухомості припинивши право спільної часткової власності; виділити у користування ОСОБА_2 земельну ділянку яка розташована за адресою АДРЕСА_1 площею 543 м2 (на плані червоного кольору), відповідно до варіанту наближеного до 7/25 частин запропонованого судовим експертом Авдеєвою Н.М. в судовій експертизі від 06.07.2018, яка описується наступними межами: з боку землі міської ради (АДРЕСА_1) довжина межової лінії складає: 5.40м., 8.23м.; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2 довжина межової лінії складає: 6.53м., 3.61м., 1.03м., 2.77м., 0.63м., 1.58м., 1.82м., 19.36м.; з боку земельної ділянки Полтавського ДНЗ (ясла-садок) компенсуючого типу № 42 «Зайчатко », АДРЕСА_5 довжина межової лінії складає: 1.15м., 2.81м., 1.0м.; з боку земельної ділянки, що залишається за іншими співвласниками довжина межової лінії складає: 4.85м., 1.00м., 4.81м., 8.4м., 6.5м., 8.20м., 17.15м., 4.80м, 9.28м, 2.49м, 4.21м, 1.0м, 1.35м, 0.52м, 1.36м, 16.58м, 2.57м.; що більше на 141 м2 (1437х7/25-543) від площі, яка відповідає 7/25 частини. В користування інших співвласників залишити земельну ділянку площею 894 м2 (на плані синього кольору), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки по АДРЕСА_4 довжина межової лінії складає: 6.81м., 6.95м., 1.36м., 6.07м., 0.59м., 1.30м., 5.46м., 0.13м., 2.39м., 19.47м.; з боку землі міської ради (АДРЕСА_1) довжина межової лінії складає: 6.08м., 1.15м., 0.59м., 4.84м.; з боку земельної ділянки, що пропонується в користування ОСОБА_2 довжина межової лінії складає: 2.57м., 16.58м., 1.36м., 0.52м, 1.35м., 4.21м., 2.49м., 9.28м., 4.80м, 17.15м, 8.20м, 6.5м, 8.4м, 4.81м, 1.0м, 4.85м; з боку земельної ділянки Полтавського ДНЗ (ясла-садок) компенсуючого типу №42 «Зайчатко», АДРЕСА_5 довжина межової лінії складає: 12.69м.; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_3 довжина межової лінії складає: 0.22м., 1.27м., 2.41м, 8.04м, 1.18м, 2.86м, 0.47м, 7.20м, 1.90м, 5.75м.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Полтавська міська рада, Шевченківська районна у м. Полтаві рада про виділ у натурі частки у будинковолодінні та виділення частки земельної ділянки - задоволено.

Виділено в натурі та визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на частину в будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: в житловому будинку літ.«А-1» приміщення: коридор 3-1 площею 3.1 м2, санвузол 3-2 площею 3.4 м2, коридор 3-3 площею 3.6 м2, кімната 3-4 площею 14.1 м2, кімната 3-5 площею 21.2 м2, кімната 3-6 площею 15.6 м2, коридор 3-7 площею 5.5 м2, кухня 3-9 площею 7.3 м2; загальною площею 73.8 м2, в т.ч.: житловою 53.8 м2,; а такожгараж літ.«Ж»;погріб вхіднийліт.«В»;навіс літ.«З»;навіс літ.«Е»;ворота огорожі№1; частинаогорожі №214.76м; огорожа№3 та виділити її в окремий об`єкт нерухомості припинивши право спільної часткової власності; виділити у користування ОСОБА_2 земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 площею 543 м2 (на плані червоного кольору), відповідно до варіанту наближеного до 7/25 частин запропонованого судовим експертом Авдеєвою Н.М. в судовій експертизі від 06.07.2018 року яка описується наступними межами: з боку землі міської ради (АДРЕСА_1) довжина межової лінії складає: 5.40м., 8.23м.; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_2 довжина межової лінії складає: 6.53м., 3.61м., 1.03м., 2.77м., 0.63м., 1.58м., 1.82м., 19.36м.; з боку земельної ділянки Полтавського ДНЗ (ясла-садок) компенсуючого типу № 42 « Зайчатко », АДРЕСА_5 довжина межової лінії складає: 1.15м., 2.81м., 1.0м.; з боку земельної ділянки, що залишається за іншими співвласниками довжина межової лінії складає: 4.85м., 1.00м., 4.81м., 8.4м., 6.5м., 8.20м., 17.15м., 4.80м, 9.28м, 2.49м, 4.21м, 1.0м, 1.35м, 0.52м, 1.36м, 16.58м, 2.57м.; що більше на 141 м2 (1437х7/25-543) від площі, яка відповідає 7/25 частини.

В користування інших співвласників залишено земельну ділянку площею 894 м2 (на плані синього кольору), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки по АДРЕСА_4 довжина межової лінії складає: 6.81м., 6.95м., 1.36м., 6.07м., 0.59м., 1.30м., 5.46м., 0.13м., 2.39м., 19.47м.; з боку землі міської ради (АДРЕСА_1) довжина межової лінії складає: 6.08м., 1.15м., 0.59м., 4.84м.; з боку земельної ділянки, що пропонується в користування ОСОБА_2 довжина межової лінії складає: 2.57м., 16.58м., 1.36м., 0.52м, 1.35м., 4.21м., 2.49м., 9.28м., 4.80м, 17.15м, 8.20м, 6.5м, 8.4м, 4.81м, 1.0м, 4.85м; з боку земельної ділянки Полтавського ДНЗ (ясла-садок) компенсуючого типу №42 «Зайчатко», АДРЕСА_5 довжина межової лінії складає: 12.69м.; з боку земельної ділянки по АДРЕСА_3 довжина межової лінії складає: 0.22м., 1.27м., 2.41м, 8.04м, 1.18м, 2.86м, 0.47м, 7.20м, 1.90м, 5.75м.

Стягнуто у рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 2336 (дві тисячі триста тридцять шість) гривень 40 (сорок) копійок, з кожного.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 січня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 26 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Полтавська міська рада, Шевченківська районна у м. Полтаві рада про виділ у натурі частки у будинковолодінні та виділення частки земельної ділянки - залишено без задоволення.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої прийняте з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наведеним нею доказам, неповно з`ясував всі обставини даної справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Від представника позивача по справі ОСОБА_2 - адвоката Крекотень О.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні сторони та представник позивача, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін що зявилися перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_2 є власником 7/25 частки житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Новіковою Н.І. та зареєстровано в реєстрі за №381 (а.с. 10)

01 серпня 2017 року рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житлові приміщення у будинку АДРЕСА_1 ), загальною площею 52,7 кв.м., які складаються з коридору 3-1 пл.3,1 кв.м., санвузол 3-2 пл. 3,4 кв.м., коридор 3-3 пл. 3,6 кв.м., кімната 3-4 пл.14,1 кв.м., кухня 3-9 пл. 7,3 кімната 3-5 пл.21,2 кв.м. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.11-13).

Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином ОСОБА_2 на праві власності належать житлові приміщення у будинку АДРЕСА_1, загальною площею 52,7 кв.м., які складаються з коридору 3-1 пл.3,1 кв.м., санвузол 3-2 пл. 3,4 кв.м., коридор 3-3 пл. 3,6 кв.м., кімната 3-4 пл.14,1 кв.м., кухня 3-9 пл. 7,3 кімната 3-5 пл.21,2 кв.м.

Як слідує із рішення іншими співвласниками житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , якій належить 5/50 та 11/50 частин житлового будинку та ОСОБА_3 , якому належить 8/25 та 4/50 частин даного житлового будинку (а.с.11-13).

Згідно технічного паспорта на вказане домоволодіння у квартирі №1 мається об`єкт самовільного будівництва (санвузол) площею 3.9 кв.м.

Вказаний будинок з надвірними будівлями і спорудами розташований на неприватизованій земельній ділянці пл. 1437кв.м., що підтверджується планом земельної ділянки (а.с.121).

Як слідує із матеріалів справи, між позивачем та відповідачами у справі, не досягнуто домовленості про укладення договору про поділ нерухомого майна та його нотаріальне посвідчення.

Так, із висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №29 від 06.07.2018 виконаного судовим експертом Авдєєвою Н.М., вбачається, що частина житлового будинку літ. «А-1», що знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_2 відповідає вимогам ДБН в частині об`ємно-планувального рішення. 7/25 часток в житловому будинку з частиною надвірних споруд разом з житловими приміщеннями загальною площею 52.7 кв.м., які складаються з: коридору 3-1 пл. 3.1 кв.м., санвузлу 3-2 пл. 3.4 кв.м., коридору 3-3 пл. 3.6 кв.м., кімнати 3-4 пл. 14.1 кв.м., кухні 3-9 площею 7.3 кв.м., кімнати 3-5 пл. 21.2 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 має окремий вхід та необхідну сукупність житлових та підсобних приміщень, окремі джерела та лічильники отримання електроенергії, газу та інших комунальних послуг. Майно, що перебуває у спільній частковій власності, з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного майна без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього.

Майно, що розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить частина житлового будинку літ. «А-1», що складається із наступних приміщень: коридору 3-1 пл. 3.1 кв.м., санвузлу 3-2 площею 3.4 м2, коридор 3-3 площею 3.6 м2, кімната 3-4 площею 14.1 м2,кімната 3-5 площею 21.2 м2, кімната 3-6 площею 15.6 м2, коридор 3-7 площею 5.5 м2, кухня 3-9 площею 7.3 м2; загальною площею 73.8 м2, в т.ч. житловою 50.9 м2. По іншим будівлям та спорудам: гараж літ. «Ж»; погріб вхідний літ. «В»; навіс літ. «З»; навіс літ. «Е»;ворота огорожі №1; частина огорожі №2 -14,76м; огорожа №3 повністю відповідає будівельно-технічним вимогам, котрі висуваються до окремих об`єктів нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК Українита п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 р. N 1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них". При цьому об`єкт не втрачає свого цільового призначення.

В дослідній частині висновку експерта запропонований варіант виділення в натурі 7/25 часток в житловому будинку з частиною надвірних споруд разом з житловими приміщеннями загальною площею 52.7 м2, які складаються із: коридору 3-1 площею 3.1 м2, санвузла 3-2 площею 3.4 м2, коридору 3-3 площею 3.6 м2, кімнати 3-4 площею 14.1 м2, кухні 3-9 площею 7.3 м2, кімнати 3-5 площею 21.2 м2, які належать ОСОБА_2 і знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Вартість частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що пропонується виділити ОСОБА_2 складає 403278 грн. (чотириста три тисячі двісті сімдесят вісім). Порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0.1437 га можливо встановити у відповідності до фактичного порядку користування земельною ділянкою, який склався між співвласниками і в частках наближених до ідеальних. В дослідній частині висновку експерта запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_1 , а саме по фактичному користуванню та по частці наближеної до 7/25 частини.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що майно, яке перебуває у спільній частковій власності, з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного майна без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього, а тому прийшов до висновку про виділення в натурі та визнання за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на частину в будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також виділення їй у користування за вказаною адресою земельної ділянки відповідно до варіанту наближеного до 7/25 частин запропонованого судовим експертом Авдєєвою Н.М. в судовій експертизі від 06.07.2018 року.

Проте, з такими висновками суду, колегія суддів в цілому погодитись не може, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.ст. 356, 357 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається з матеріалів справи сторони по справі мають правовстановлюючі документи, які не містять чітких даних про розміри часток кожного у нерухомому майні, яке їх спільною частковою власністю. На момент звернення до суду, сторонами по справі в добровільному чи судовому порядку питання визначення фактичних розмірів часток кожного із співвласників не визначалося. Не вирішувалося співвласниками і питання щодо належності кожному із них господарських будівель і споруд, огорожі, воріт. Під час розгляду справи по суті дані питання також залишилися не віришеними.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до статті 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Вирішуючи спір, місцевий суд виходив з того, що майно, яке перебуває у спільній частковій власності, з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного майна без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вирішуючи даний спір неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого прийшов до передчасного та необгрунтованого висновку щодо наявності технічної моживості поділу спірного домовлодіння на самостійні об`єкти, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції, залишено поза увагою та не надано належної оцінки тому, що до складу належного сторонам об`єкта нерухомості, входить самочинно збудовані приміщення, що виключає можливість його поділу до вирішення питання про його узаконення або знесення.

Крім того, суд першої інстанції, роблячи висновок про можливість виділу позивачу у натурі належної останній частки у спільному майні, не зясував та не дав відповіді на питання, які розміри часток сторін у спільному нерухомому майні, чи відповідає виділена ОСОБА_2 частина нерухомого майна розміру її частки, якими стануть розміри часток відповідачів після виділення частки позивчки.

Наявні в справі докази, не містять чітких даних про розмір часток належних позивачці та іншим співвласникам, оскільки правовстановлюючі документи відповідачів містять лише дані про розміри успадкованих часток у спільному майні, які належали різним спадкодавцям, без зазначення єдиних остаточних розмірів часток відповідачів. Правовстановлюючі документи позивачки, також не містять даних про єдиний остаточний розмір частки останьої у спільному нерухомому майні, на цьому зосереджувалося увага судом апеляційної інстанції в 2017 році та вказувалося на необхідності визначення в подальшому розміру частки, оскільки проведенні спадкодавцем позивача добудови, які проводилися зі згоди інших співвласників, згідно ч.3 ст. 357 ЦК України збільшили розмір належної йому частки.

Відсутність вказаних даних, на думку колегії суддів, є також перепоною для вирішення вимог позивачки, оскільки за таких обставин суд позбавлений можливості вирішити питання необхідності проведення грошової компенсації та інші питання пов`язані з дотриманням прав та інтересів всіх співвласників нерухомого майна.

Наведене вище також є підтвердженням неналежності та необєктивності, як доказу, висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи проведеної по справі, оскільки експерт вирішував поставлені йому питання виходячи з розміру частки позивачки 7/25, хоча фактично вона є більшою. Крім того, даний висновок є однобічним, оскільки експертом вирішувалися лише питання, які стосуються одного із співвласників, без врахуванням інтересів інших.

Також судом першої інстанції, залишилося не з`ясованим питання можливості поділу належного сторонам нерухомого майна на окремі самостійні об`єкти з можливістю їх забезпечення всіма комунікаціями.

Одночасно, місцевим судом залишено поза увагою, що при визначеному ним варіанті виділу, апелянт, як один із співвласників позбавляється можливості користування належним йому майном, оскільки у нього відсутній окремий вхід до приміщень, якими він користується, а домовленості які існували у попередніх співвласників припинилися.

За таких обставин, та зважаючи на те, що залишилося не з`ясованим питання технічної можливості облаштування апелянтом окремого входу та вартість даних робіт, висновок суду першої інстанції про можливість виділу частки позивача є передчасним та таким, що порушує принцип рівності співвласників.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №143/444/15-ц та в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №526/2101/15-ц.

Тому, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, а рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2018 року, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Полтавська міська рада, Шевченківська районна у м. Полтаві рада про виділ у натурі частки у будинковолодінні та виділення частки земельної ділянки - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 10 червня 2019 року.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ П.С. Абрамов ______________ О.О. Панченко