Справа № 462/4253/17 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/2922/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», ОСОБА_2 про визнання неправомірною вимогу про сплату за надання теплової енергії у вигляді гарячої води, визнання недійсним п.10.1 договору № 1627Г від 26.08.2016, покладення виконання зобов`язання та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ОСОБА_2 , в якому із урахуванням збільшених позовних вимог просив визнати неправомірною вимогу відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» про сплату ОСОБА_1 105859,81 грн за надання теплової енергії у вигляді гарячої води за адресою АДРЕСА_1 ; визнати недійсним п.10.1. договору № 1627 Г від 26.08.2016, виклавши п.10.1 договору в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 01 жовтня 2017 року. Відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України Сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме з 29.07.2015»; покласти виконання зобов`язання по оплаті наданих ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуг в період з 01 листопада 2013 року по 29 липня 2015 року на відповідача ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 94 863,82 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він не користувався нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 до 29.07.2015, а тому немає обов`язку щодо оплати послуг з надання теплової енергії. Крім цього, договору між позивачем та ЛМКП «Львівтеплоенерго» на постачання теплової енергії до 2016 року не було укладено, а фактично приміщенням та наданими комунальними послугами користувалась відповідач ОСОБА_2 Документів, які б підтвердили надання послуг відповідачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» позивачу в період з 2013 по 2016р.р. немає, а тому п. 10 Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №1627/Г суперечить нормам ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів» та Конституції України. Просив позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», ОСОБА_2 - про визнання неправомірною вимогу про сплату за надання теплової енергії у вигляді гарячої води, визнання недійсним п.10.1 договору № 1627Г від 26.08.2016, покладення виконання зобов`язання та стягнення коштів - відмовлено за безпідставністю вимог.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що районний суд не звернув увагу на те, що позивач почав користувався послугами ЛМКП «Львівтеплоенерго» з 29.07.2015, а тому у нього немає обов`язку щодо оплати послуг з надання теплової енергії до вказаного дати. Крім цього, вказує, що договору між позивачем та ЛМКП «Львівтеплоенерго» на постачання теплової енергії до 2016 року не було укладено, а фактично приміщенням та наданими комунальними послугами користувалась відповідач ОСОБА_2 Вказує, що документів, які б підтвердили надання послуг відповідачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» позивачу в період з 2013 по 2016 рр. немає, а тому п. 10 Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №1627/Г суперечить нормам ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів» та Конституції України. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надійшли письмові клопотання про відкладення розгляду справи, однак такі відхилені колегією суддів, оскільки не підтверджені жодними доказами. За таких обставин, неявка учасників справи відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності, а фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що розташовані на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_2 , а саме: приміщення 1/9,1 кв.м; 2/4,8 кв.м; 3/10,8 кв.м; 4(60)/10,7 кв.м; 5(61)10,7 кв.м; 6(62)/11,1 кв.м; 7(63)/19,4 кв.м; 8(64)/20,5 кв.м; 9(65)/11,4 кв.м; 10(66)/10,8 кв.м; 11(67)/11,3 кв.м; 12(68)10,9 кв.м; 13(69)/11,6 кв.м; 14(70)/10,6 кв.м; 15(71)/22,5 кв.м; 16/5,7 кв.м; 17/5,2 кв.м; 18/6,4 кв.м; 19/29,7 кв.м, загальною площею - 233,2 кв.м, що розташовані на четвертому поверсі.

Згідно умов вказаного Договору сторони домовились, що продавець ОСОБА_2 зобов`язується звільнити нежитлове приміщення, оплатити всі комунальні послуги на момент звільнення до 31.10.2013, на що покупець ОСОБА_1 дає свою згоду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до ЛМКП «Львівтеплоенерго» із заявою, в якій просила припинити з 31.10.2013 дію договору № 4842/Г від 10.10.2010 та провести перерахунок вартості опалення приміщення за адресою АДРЕСА_3 ) у зв`язку із продажем приміщення та зміною власника (а.с. 75).

23.08.2016 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, подала заяву на ім`я начальника відділу обліку та збуту теплової енергії ЛМКП «Львіввтеплоенерго», в якій просила укласти договір на постачання теплової енергії до нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 з 01 листопада 2013 року (а.с. 72).

26.08.2016 між ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_4 , та ЛМКП «Львівтеплоенерго» було укладено договір № 1627/Г про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Згідно пункту 10.1 вказаного договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01 жовтня 2017 року. Відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме з 01.11.2013 (а.с. 13).

10.10.2016 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_4, було погоджено Графік погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором № 1627 Л про постачання теплової енергії в гарячій воді від 26.08.2016, згідно якого ЛМКП «Львівтеплоенерго» та боржник ОСОБА_1 дійшли згоди про те, що заборгованість боржника станом на 01.10.2016 складає 94 863,82 грн 82 коп., яку він зобов`язується погасити до 30.09.2017 (а.с. 71).

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до п. 10.1 договору № 1627/Г сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме з 01.11.2013.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не подано жодних доказів, що п.10.1 договору № 1627/Г про постачання теплової енергії в гарячій воді був укладений з порушенням вимог ст.203 ЦК України, що могли бути підставою для визнання його недійсності, або такий суперечить чинним вимогам законодавства України.

Суд першої інстанції встановивши, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» надавало послуги з постачання теплової енергії у нежитлові приміщення на АДРЕСА_3 , про що було відомо позивачу та його представнику, однак ОСОБА_1 , який придбав вказане приміщення у вересні 2013 року, незважаючи на умови договору купівлі-продажу та інші, взяті на себе та погоджені ним через свого представника по довіреності, зобов`язання щодо оплати послуг за постачання теплової енергії з 01.11.2013 не виконав, прийшов до правильного висновку, що вимога ЛМКП «Львівтеплоенерго» про сплату заборгованості за надання теплової енергії є правомірною.

Крім цього посилання позивача на відсутність укладеного між позивачем та ЛМКП «Львівтеплоенерго» договору про надання теплової енергії до 2016 року, а відтак, відсутність зобов`язання щодо оплати вказаних комунальних послуг, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати наданих комунальних послуг.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 18.06.2019

Головуючий

Судді