КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8359/2019
Справа № 755/3119/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Галагана В.І. в м. Київ 08 квітня 2019 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» (далі ТДВ «СК «ВіДі-Страхування») звернувся до суду із позовом про відшкодування витрат, посилаючись на те, що 06 грудня 2017 року між ТОВ «Європа АРМ Спорт» та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із правом його власності на транспортний засіб.

14 вересня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля Porsсhe д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 08 листопада 2018 року постановою Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення.

03 жовтня 2018 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 94412,98 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому позивач звернувся із вимогою про відшкодування цих коштів безпосередньо до відповідача, однак останнім відшкодування заподіяної шкоди не здійснено.

Просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь суму в розмірі 94412,98 грн. та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ТДВ «СК «ВіДі-Страхування», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, в якій було зроблено правовий висновок щодо того, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Проте така судова практика взагалі не може бути застосована по даній справі, оскільки в ній йдеться про той випадок, коли цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні шкоди, була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В даній же справі цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, що підтверджується листом Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) від 30 січня 2019 року.

Вказував, що оскільки позивач після виплати страхового відшкодування просто замінив собою потерпілого - ТОВ «Європа АРМ Спорт», який отримав від позивача виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО), у наявному зобов`язанні, а також те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована у момент дорожньо-транспортної пригоди - відсутні і правові підстави для здійснення регламентної виплати МТСБУ на користь позивача, і позивач лише може, керуючись положеннями ст. 1166 ЦК України, звертатися за відшкодуванням заподіяної шкоди безпосередньо до її заподіювача - ОСОБА_1 .

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, 06 грудня 2017 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» та ТОВ «Європа АРМ Спорт» уклали договір добровільного страхування наземного транспорту СLAU № 10521, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є належний ТОВ «Європа АРМ Спорт» автомобіль Mitsubishi L200 д.н.з. НОМЕР_1 , строк дії договору - з 08 грудня 2017 року по 07 грудня 2017 року. За цим договором страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку і на умовах, визначених цим договором, а страхувальник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (а. с. 4 - 18).

14 вересня 2018 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу Mitsubishi L200 д.н.з. НОМЕР_1 .

20 вересня 2018 року ФОП ОСОБА_3 складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Mitsubishi L200 д.н.з. НОМЕР_1 , складає 82221,46 грн. (а. с. 46 - 55).

Згідно рахунку № 08646/ від 25 вересня 2018 року, виставленого ТОВ «НІКО ЦЕНТР КИЇВ», вартість матеріалів та робіт, проведених під час ремонту автомобіля Mitsubishi L200 д.н.з. НОМЕР_1 складає 94412,98 грн. (а. с. 21 - 22).

28 вересня 2018 року представник страхувальника ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку зі страховим випадком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 з транспортним засобом (а. с. 20).

01 жовтня 2018 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» склало страховий акт № 2321, згідно якого визначено розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті на користь страхувальника ТОВ «Європа АРМ Спорт» - 94412,98 грн. (а. с. 28 - 29).

03 жовтня 2018 року сума страхового відшкодування в розмірі 94412,98 грн. була переведена позивачем на рахунок ТОВ «Європа АРМ Спорт» згідно платіжного доручення № 7083 (а. с. 30).

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що 14 вересня 2018 року по пр. Степана Бандери, 16 у м. Києві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Porshe д.н.з. НОМЕР_2 , зупинившись, відчинив двері, чим створив перешкоду автомобілю Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив п. 2.3 (б), 15.13 Правил дорожнього руху України (а. с. 31 - 35).

22 січня 2019 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» звернулося із вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, до ОСОБА_1 , відомості про виконання якої в матеріалах справи відсутні (а. с. 69 - 71).

Згідно листа МТСБУ від 30 січня 2019 року № 9-09/3040, за результатами запиту отримано інформацію про відсутність діючого станом на дату дорожньо-транспортної пригоди 14 вересня 2018 року договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу Porshe Cayman S д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 45).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи в позові ТДВ «СК «ВіДі-Страхування», суд першої інстанції, керуючись висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, виходив із того, що заявляючи вимоги про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, позивач не надав докази на підтвердження його звернень до МТСБУ з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ураховуючи той факт, що на момент досліджуваної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, тому такий позов є передчасним.

Із даними висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене вина водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем Porshe д.н.з. НОМЕР_2 , у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2018 року і ніким не заперечена.

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Пунктом 6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

До страховика переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц зробила правовий висновок, на який посилався суд першої інстанції, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Разом із тим, відповідач ОСОБА_1 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не укладав, що підтверджується листом МТСБУ від 30 січня 2019 року і що встановив суд першої інстанції, однак від встановлення повного змісту правовідносин, що виникли між сторонами, усунувся, та норми матеріального права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, не застосував.

Відмовляючи в задоволенні позову із підстав передчасності позову та відсутності доказів на підтвердження звернень позивача до МТСБУ з приводу відшкодування шкоди, завданої відповідачем, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, суд першої інстанції не визначився із суб`єктом відповідальності у даних правовідносинах і не встановив, чи має МТСБУ у даному випадку відшкодовувати таку шкоду.

Згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 39.1 статті 39).

МТСБУ має ряд важливих завдань, до яких належить, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначено умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

Відповідно до підпункту 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія (винуватця дорожньо-транспортної пригоди) на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, і в матеріалах справи відсутні докази, що сам водій належить до пільгової категорії осіб, визначених пунктом 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

При цьому МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування (пункт 41.3 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, за наявності договору добровільного страхування страхувальник (потерпілий) може отримати страхове відшкодування від свого страховика за договором добровільного страхування. При цьому МТСБУ відшкодовує потерпілому частину шкоди, яка не компенсована за договором добровільного страхування, у разі якщо винуватець ДТП (власник транспортного засобу) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У справі встановлено, що за договором добровільного страхування, що є іншим видом страхування, потерпілий отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля від позивача (страховик).

Заподіяння потерпілому шкоди внаслідок винних дій водія у дорожньо-транспортній пригоді породило деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди, відшкодувати заподіяну шкоду. Водночас така дорожньо-транспортна пригода є підставою для виникнення зобов`язання згідно з договором добровільного страхування, в якому потерпілий має право вимоги до страховика (позивач).

Зазначені зобов`язання не виключали одне одного.

Потерпілому належало право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному.

Він на власний розсуд обрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги до страховика (позивач), від якого отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону).

Аналогічне правило викладено в пункті 3.6 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у ДТП (затверджено протоколом Координаційної ради МТСБУ від 6 грудня 2012 року № 31/2012), за змістом якого МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих компенсує витрати страховика за договором майнового страхування в межах здійсненого ним страхового відшкодування виключно у разі настання ДТП з вини осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та у разі, коли відповідальною за шкоду, спричинену внаслідок ДТП, є особа, відповідальність якої застрахована за договором ОСЦПВ іншим страховиком-членом МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований.

При відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам.

Таким чином, у позивача не було підстав для звернення до МТСБУ із позовом про відшкодування витрат, і пред`явивши вимоги безпосередньо до винуватця дорожньо-транспортної пригоди, вина якого встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» діяло відповідно до закону, а тому висновки суду першої інстанції про передчасність позову є помилковими, рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

Апеляційний суд враховує, що розмір витрат 94412,98 грн., понесених позивачем ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» при сплаті страхового відшкодування, підтверджується наявними в матеріалах справи рахунком від 25 вересня 2018 року, страховим актом № 2321 від 01 жовтня 2018 року, платіжним дорученням № 7083 від 03 жовтня 2018 року.

Виходячи із вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача на користь позивача судові витрати за подання позову та апеляційної скарги 4802,50 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» (м. Київ, вул. В.Кільцева 56 с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район Київська область ) 94412,98 грн. відшкодування шкоди та судові витрати в розмірі 4802,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :