Справа № 589/5061/18
Провадження № 2/589/777/19
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Курбанової А.Р.,
за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -
26 листопада 2018 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилаються на те, що відповідач з 2013 року в спірній квартирі не проживає, реєстрація відповідача створює перешкоди позивачам у реалізації права власності житлом, вони змушені сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючої зареєстрованої особи, не можуть отримати державну житлову субсидію, а тому просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у ньому.
В свою чергу, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, заперечень не надав.
З урахуванням викладеного, судом у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи.
Заслухавши позивача, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 18 лютого 2008 року та договором купівлі продажу 1/3 частини квартири № 1425 від 09 листопада 2013 року /а.с. 13-17/.
Відповідач є батьком ОСОБА_2 та колишнім чоловіком ОСОБА_1 Мав на праві власності 1/3 частину вказаної квартири, проте продав свою частку у праві власності на квартиру позивачу - ОСОБА_1 після розлучення з нею в 2013 році/а.с.15/.
Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою ТОВ «ТД Дизайн» 26.10.2018р., у квартирі АДРЕСА_1 , крім власників, зареєстровані також: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.21/.
З акту від 26.10.2018р. вбачається, що відповідач по справі не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2013 року /а.с. 22/. Даний факт підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які, кожна окремо, повідомили суду, що відповідач в спірному житлі не проживає з 2013 року. При цьому, виїхав з квартири добровільно після припинення шлюбних відносин з позивачем.
Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України.
З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини між сторонами врегульовані наведеними вимогами Закону та частиною 2 статті 405 ЦК України, відповідно до положень якої, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на те, що судом установлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , понад рік, при цьому перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважних причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням не має, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 втратив право користування спірним житлом. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321,ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 / судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області А.Р.Курбанова