КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У х в а л а

м. Київ Справа № 369/11601/15-ц

12 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М., перевіривши виконання вимог ст. 354, ст. 356 ЦПК України за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ковальчук Л.М. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, -

в с т а н о в и в:

Рішенням рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № MRTG-61 від 18 березня 2008 року у загальному розмірі 50 567 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 05 жовтня 2015 року 1 069 370 грн. 81 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 37 988,59 доларів США, що еквівалентно 803 361,54 грн., заборгованості за відсотками - 9 308, 71 доларів США, що еквівалентно 196 855,45 грн., заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 756, 27 доларів США, що еквівалентно 15 993,11 грн., заборгованості за несвоєчасне повернення відсотків - 2 541,81 доларів США, що еквівалентно 53 160,71 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 8 020, 28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 8 020, 28 грн.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2018 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 23 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, 02 липня 2019 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій просила скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року, та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Також до апеляційної скарги подала клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року, посилаючись на те, що даний строк пропущено з поважних причин.

Зазначила, що зверталась до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року, проте ухвалою Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року дану скаргу було повернуто без розгляду, оскільки її було подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто з порушенням встановленого Перехідними положеннями ЦПК України порядку оскарження.

З огляду на вищевказане, просила визнати поважними причини пропуску строку, на подання апеляційної скарги на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність поданої апеляційної скарги вимогам ст.ст. 354, 356 ЦПК України, вивчивши доводи клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, приходжу до наступних висновків.

З долученої до апеляційної скарги копії ухвали Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року вбачається, що 21 червня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року, проте вказаною ухвалою Київського апеляційного суду була повернута без розгляду з підстав порушення порядку, визначеного п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України.

02 липня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року, тобто, після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України.

Однак, вказана скарга первинно була подана апелянтом у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства, повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої скарги.

Таким чином, вбачається, що доводи апелянта щодо причин пропуску визначеного законом строку на подання апеляційної скарги узгоджуються з матеріалами справи.

Оскільки апеляційна скарга була подана 21 червня 2019 року в межах тридцятиденного строку, з моменту, постановлення ухвали залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , а саме 23 травня 2019 року, вважаю, що зазначені нею причини недотримання строку апеляційного оскарження є поважними.

Враховуючи все викладене, варто зробити висновок, що доводи апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з долученими до апеляційної скарги доказами.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Стаття 129 Конституції України закріпила, що забезпечення апеляційного та, у визначених законом випадках, касаційного оскарження рішення суду є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує, що стаття 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлює вимог до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Проте там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 Рішення у справі "Делкур проти Бельгії" від 17 січня 1970 року та пункт 65 Рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня 2001 року).

За таких обставин, з метою забезпечення дотримання закріпленого в законодавстві принципу апеляційного оскарження судового рішення, оскільки матеріалами справи підтверджується, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 надіслала у передбачений законом строк, з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, вважаю за необхідне поновити апелянту процесуальний строк на подачу апеляційної скарги на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року, оскільки він пропущений з поважних причин.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що при зверненні з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування даного клопотання надала довідку про дохід з місця роботи за 2018 рік та податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2018 рік.

Перевіривши виконання вимог ст.ст. 354, 356 ЦПК України, вважаю, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже, порядок відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення або звільнення від сплати судового збору встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» із змінами і доповненнями.

Згідно зі статтею 8 Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення або звільнення від сплати судового збору є врахування одночасно як майнового стану сторони, так і наявність однієї із умов визначеної цією статтею, перелік яких є вичерпним.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014, № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" у пункті 32 суд вправі застосувати щодо одного й того самого заявника і за однією й тією ж його заявою (скаргою) як відстрочення, так і розстрочення сплати судового збору, або зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати. Зазначені дії можуть мати місце у різній послідовності або в сукупності.

Заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 не навела доводів та не подала достатніх доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору і подані позивачем докази не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення у повному обсязі відповідача від сплати судового збору, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

З огляду на вказане, клопотання апелянта ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року не підлягає задоволенню як таке, що є необґрунтованим і не доведеним.

Разом з тим, за поданим клопотанням відповідача наявні підстави для зменшення розміру судового збору.

Суддею-доповідачем враховуються положення Закону України «Про судовий збір» в частині максимального розміру ставок судового збору визначеного для фізичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру, встановленого у році, коли позовну заяву було подано до суду, та який не повинен перевищувати 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону судовий збір за подання апеляційної на рішення суду повинен складати суму 24 060,84 грн.

З урахуванням наведеного, сума судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року підлягає зменшенню з 24 060, 84 грн. до 10 372,70 грн., тобто до 5% розміру річного доходу позивача за 2018 рік.

За наведених обставин, суд пропонує апелянту усунути зазначені недоліки апеляційної скарги шляхом подання на адресу Київського апеляційного суду оригіналу документу про сплату судового збору на суму 10 372 грн. 70 коп. за реквізитами: одержувач - УК у Солом.р-ні/Соломян р-н/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 0024, МФО банку: 899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 38050812 та/або належні та допустимі докази на підтвердження звільнення апелянта від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 185, 354,356,357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області 29 жовтня 2018 року, відмовити.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ковальчук Л.М. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не виконання вимог даної ухвали в частині подання на адресу суду оригіналу документу про сплату судового зборуу визначений строк, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя: