Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 569/14770/14-ц

провадження № 61-4938св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне підприємство фірма «Інтерекопласт»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» та публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» на постанову Рівненського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Ковальчук Н. М., Боймиструка С. В.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства фірми «Інтерекопласт» (далі - ППФ «Інтерекопласт»), у якому просила стягнути з відповідача на її користь 24 346 685,01 доларів США боргу за договором позики.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року стягнуто з ППФ «Інтерекопласт» на користь ОСОБА_1 24 346 685,01 доларів США боргу за договором позики від 03 лютого 2014 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, публічне акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі - ПАТ АКБ «Львів») та публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» (далі - ПАТ «Банк національний кредит»), які не були учасниками справи, подали до апеляційного суду скарги.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року апеляційне провадження за апеляційними скаргами ПАТ АКБ «Львів» та ПАТ «Банк національний кредит» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ППФ «Інтерекопласт» про стягнення боргу за договором позики закрито.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що ПАТ АКБ «Львів» та ПАТ «Банк національний кредит» не були сторонами у справі та суд оскаржуваним рішенням не вирішував питання про їхні права та обов`язки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року ПАТ АКБ «Львів» та ПАТ «Банк національний кредит» подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржуване судове рішення і передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційні скарги мотивовані тим, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року стосується їхніх прав та обов`язків, оскільки на підставі вказаного рішення ОСОБА_1 заявила у справі про банкрутство ППФ «Інтерекопласт», що розглядається господарським судом, вимоги про визнання її кредиторських вимог до боржника, при цьому її грошові вимоги є значно більшими, ніж надана нею сума позики, у зв`язку з чим порушуються права інших кредиторів, серед яких є ПАТ АКБ «Львів» та ПАТ «Банк національний кредит».

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала відзив, у якому просить залишити без задоволення касаційні скарги та без змін оскаржуване судове рішення як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 14 та 19 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ППФ «Інтерекопласт» про стягнення боргу за договором позики та витребувано з Рівненського міського суду Рівненської області зазначену справу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанціїнорм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ППФ «Інтерекопласт» про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ППФ «Інтерекопласт» на користь позивача 24 346 685,01 доларів США боргу за договором позики від 03 лютого 2014 року.

У вересні 2018 року ПАТ АКБ «Львів» та у січні 2019 року ПАТ «Банк національний кредит», які не були учасниками справи в суді першої інстанції, подали апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що вказане рішення стосується їхніх прав та обов`язків.

Ухвалами апеляційного суду Рівненської області за апеляційними скаргами ПАТ АКБ «Львів» та ПАТ «Банк національний кредит» відкрите апеляційне провадження.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року апеляційне провадження за апеляційними скаргами ПАТ АКБ «Львів» та ПАТ «Банк національний кредит» закрите.

Суд апеляційної інстанції, застосувавши положення пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, зробив висновок про те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року не вирішувалося питання про права та обов`язки ПАТ АКБ «Львів» та ПАТ «Банк національний кредит», що є підставою для закриття апеляційного провадження за їх апеляційними скаргами.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Установивши, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року не вирішувалося питання про права, інтереси та (або) обов`язки ПАТ АКБ «Львів» та ПАТ «Банк національний кредит», які не є сторонами договору позики та на яких судом не покладався будь-який обов`язок, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про закриття апеляційного провадження за їхніми апеляційними скаргами.

Аргументи касаційних скарг не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги ПАТ АКБ «Львів» та ПАТ «Банк національний кредит» залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» та публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук