Провадження № 2-н/761/172/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Рибак М.А. розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоворітська» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотоворітська» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим, лише той факт, що договірні зобов`язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за період з березня 2016 року.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи те, що заявник просить стягнути заборгованість більш ніж за три роки, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу.

За змістом частини 2 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.165 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоворітська» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківського районного суду м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК