Постанова

Іменем України

22 травня 2019 року

м. Київ

справа № 761/15530/15-ц

провадження № 61-35071св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Лілія Анатоліївна, ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 15 лютого 2018 року у складі судді Волошина В. О. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 08 травня 2018 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Болотова Є. В., Кирилюк Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»),

ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л. А., Зарецький В. І . , про визнання недійсним іпотечного договору.

Позовна заява мотивована тим, що їй та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . З державного реєстру іпотек їй стало відомо, що ОСОБА_2 передав в іпотеку акціонерно-комерційному банку «Укрсоцбанк»(далі - АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», нежилі приміщення, загальною площею 437,1 кв. м, які знаходяться у будинку АДРЕСА_1 , у тому числі належну їй та ОСОБА_3 квартиру

АДРЕСА_1. Зазначала , що з 2007 року між нею та ОСОБА_2 триває спір щодо права власності на вказану квартиру. При цьому, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року визнано недійсним договір купівлі-продажу, як нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверхи включно (літ. А), укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , у частині вказаних

у договорі, як нежилі приміщення на четвертому поверсі АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16 , як одні і ті ж приміщення, визнані квартирою АДРЕСА_3 ,

що належить ОСОБА_1 , виключено загальну площу цієї квартири

із загального розміру площі приміщення 437,1 кв. м, яке зареєстроване

за ОСОБА_2 , зобов`язано комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» внести відповідні зміни до інвентаризаційної справи,

у якій зареєстровано право власності ОСОБА_2 на зазначені приміщення, зобов`язано ОСОБА_2 провести роботи по відновленню інженерно-комунікаційної мережі квартири

АДРЕСА_1 .

Вважала, що оспорюваним договором іпотеки порушується її та

ОСОБА_3 право власності на квартиру

АДРЕСА_1 ) АДРЕСА_6 .

Ураховуючи викладене та уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним іпотечний договір № 04/І-245 від 07 червня 2006 року, укладений 07 червня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , за яким передано в іпотеку нежитлові приміщення (літ. А) з першого по п`ятий поверхи, загальною площею 437,10 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у частині приватної житлової двокімнатної квартири (жилих приміщень за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), яка належить на праві власності ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , як власника 9/10 частини, яка є одним із співвласників на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 лютого 1999 року, та іншого співвласника 1/10 частини ОСОБА_3 , який є другим співвласником частини нерухомого майна на підставі договору дарування частини квартири від 07 грудня 2007 року, а також у частині комунікаційних мереж, які є у сумісному використанні: електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, горище, підвальні приміщення будинку, міжповерхові сходи; скасувати державну реєстрацію від 02 липня 2016 року за номером запису про приватну власність: 15213567 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л. А. у розмірі частки 1 приватної власності власника ПАТ «Укрсоцбанк», підстава виникнення - іпотечний договір № 04/І-245 від 07 червня 2006 року, у частині приватної житлової двокімнатної квартири (жилих приміщень за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), яка належить на праві власності ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_17 , як власника 9/10 частин, яка є одним із співвласників та іншого співвласника 1/10 частини ОСОБА_3 , а також у частині комунікаційних мереж, які є у сумісному використанні; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 липня 2016 року за номером індексу: 30286882 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л. А. у розмірі частки 1 приватної власності власника ПАТ «Укрсоцбанк», підстава виникнення - іпотечний договір № 04/І-245 від 07 червня 2006 року, у частині приватної житлової двокімнатної квартири (жилих приміщень за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), яка належить на праві власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , як власника 9/10 частини; скасувати заборону від 07 червня 2006 року за іпотечним договором № 04/І-245 від 07 червня 2006 року на відчуження майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_2 ; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про заборону, накладену на відчуження майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_2 ; виключити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку за номером запису про іпотеку: 15213580 від 08 червня 2006 року, внесений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л. А., у зв`язку з посвідченням іпотечного договору від 07 червня 2006 року, запис у реєстрі № 2122д, із загальної площі 437,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 00 і об`єкта - нежиле приміщення, (літ. А) з першого по п`ятий поверх, житлову площу у розмірі 62,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна: 00, (жилих приміщень за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), яка належить на праві власності ОСОБА_1 , як власника 9/10 частин,

та ОСОБА_3 - власника 1/10 частини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого

2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним

пункт 1.1. іпотечного договору № 04/І-245 від 07 червня

2006 року, серія та номер за яким зареєстрована у реєстрі: 2122д

та за номером запису про іпотеку - 15213580, укладеного між

ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк», у частині передачі в іпотеку 9/10 частин двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (приміщення за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та в частині комунікаційних мереж, які є у сумісному використанні: електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, горище, підвальні приміщення будинку, міжповерхові сходи у цьому будинку АДРЕСА_1 . Скасовано державну реєстрацію від 02 липня 2016 року час 15:42:00 за номером запису

про приватну власність: 15213567 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Марцинкевич Л. А.

у розмірі частки 1 приватної власності власника - ПАТ «Укрсоцбанк»

і підстава виникнення - іпотечний договір № 04/І-245 від 07 червня

2006 року у частині 9/10 частин двокімнатної квартири

АДРЕСА_1 (приміщення за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та у частині комунікаційних мереж, які є у сумісному використанні: електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, горище, підвальні приміщення будинку, міжповерхові сходи у цьому будинку АДРЕСА_1 . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

(з відкриттям розділу) від 02 липня 2016 року час 18:47:15 за номером індексу: 30286882 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Марцинкевич Л. А. у розмірі частки 1 приватної власності власника - ПАТ «Укрсоцбанк» і підстава виникнення - іпотечний договір № 04/І-245 від 07 червня 2006 року

у частині 9/10 частин двокімнатної квартири

АДРЕСА_1 (приміщення за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та у частині комунікаційних мереж, які є у сумісному використанні: електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, горище, підвальні приміщення будинку, міжповерхові сходи у цьому будинку АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки без відповідних правових підстав до складу майна, яке було передано ОСОБА_2

ПАТ «Укрсоцбанк» за договором іпотеки було включено належну на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру

АДРЕСА_1 , тому підлягає визнанню недійсним пункт 1.1 договору іпотеки, укладеного між відповідачами,

в частині передачі в іпотеку 9/10 частин цієї двокімнатної квартири (приміщення за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), а також у частині комунікаційних мереж, які є у сумісному використанні: електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, горище, підвальні приміщення будинку, міжповерхові сходи у цьому будинку АДРЕСА_1 . При цьому судом зазначено, що інший співвласник квартири АДРЕСА_1 - третя особа ОСОБА_3 не уповноважував позивача діяти у його інтересах.Реєстрація за ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем права власності на належну частку (9/10) квартири позивача АДРЕСА_1 відбулася у порушення вимог закону, а тому з метою захисту порушеного права позивача суд вважав вірним скасувати державну реєстрацію від 02 липня 2016 року час 15:42:00 за номером запису про приватну власність: 15213567 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Марцінкевич Л. А.

у розмірі частки 1 приватної власності власника - ПАТ «Укрсоцбанк»

і підстава виникнення - договір іпотеки в частині 9/10 частин приватної житлової двокімнатної квартири - (приміщення за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), яка належить на праві власності позивачу за адресою:

АДРЕСА_1 , а також у частині комунікаційних мереж, які є у сумісному використанні: електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, горище, підвальні приміщення будинку, міжповерхові сходи; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

(з відкриттям розділу) від 02 липня 2016 року час 18:47:15 за номером індексу: 30286882 державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Марцинкевич Л. А. у розмірі частки 1 приватної власності власника - ПАТ «Укрсоцбанк» і підстава виникнення - договір іпотеки в частині 9/10 частин приватної житлової двокімнатної квартири - (приміщень за номерами - АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16), яка належить на праві власності позивачці за адресою: АДРЕСА_19 ,

та у частині комунікаційних мереж, які є у сумісному використанні: електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, горище, підвальні приміщення будинку, міжповерхові сходи.

Стосовно вимог позивача про скасування заборони від 07 червня 2006 року за договором іпотеки на відчуження, що знаходиться за адресою майна:

АДРЕСА_1 , що є власністю

ОСОБА_2 на забезпечення договору іпотеки, вказана заборона на відчуження була накладена на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Ковальчуком С. П. та зареєстрована у реєстрі за № 2123д, вважав, що у цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду справи

в суді така заборона вже була скасована, про що повідомив представник

ПАТ «Укрсоцбанк», тому у цій частині позов необґрунтований.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 08 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , виходив з того,

що приміщення на четвертому поверсі номери: АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_9 , АДРЕСА_16 у будинку АДРЕСА_1 не належать ОСОБА_2 ,

а тому не могли бути передані ним у іпотеку. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування заборони від 07 червня 2006 року до договору іпотеки на відчуження, щодо приміщення, що знаходиться

у АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_2 на забезпечення договору іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що на час розгляду справи судом ця заборона була скасована. Апеляційний суд вважав такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій 06 червня 2018 року до Верховного Суду,

ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У касаційній скарзі, поданій 27 червня 2018 року до Верховного Суду,

ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2018 року відкрито касаційне провадження

в указаній справі і витребувано цивільну справу № 761/15530/15-ц

з Шевченківського районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року вказану справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначало, що 02 липня 2016 року банк на підставі статей 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та пунктів 4.5.3, 4.9 іпотечного договору зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на предмет іпотеки: нежиле приміщення з 11 по 33 (згідно інвентарного опису) загальною площею 437,10 кв. м, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1 , реалізувавши позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлений статтею 37 Закону України «Про іпотеку».Таким чином, відповідно до положень частини другої статті 331 ЦК України, статей 1, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 02 липня 2016 року банк набув у власність нежиле приміщення з 11 по 33 (згідно інвентарного опису) загальною площею 437,10 кв. м, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1 , тому вимоги щодо визнання цього ж договору недійсним є безпідставними та не підлягають задоволенню, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення цього не врахував.

Зазначало, що в іпотеку банку було передано нежиле приміщення загальною площею 437,10 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , інше нерухоме майно, у тому числі і те, про яке зазначає суд

(9/10 частини двокімнатної квартири) в іпотеку не передавалося, а, отже, відсутні підстави визнавати пункт 1.1. іпотечного договору недійсним.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що спірна квартира, власником якої вона є, не перебуває та не перебувала у іпотеці. Право власності на вказану квартиру нею було отримано на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 лютого 1999 року № 292, тобто до моменту укладення кредитного та іпотечного договору між відповідачем та третьою особою.

Зазначала, що частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення внатурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості,якщо інше не встановлено законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї, як на окремий об`єкт нерухомості. Таким чином, вважала, що оскільки судом встановлено, що без відповідних правових підстав до складу майна, яке було передано ОСОБА_2 ПАТ «Укрсоцбанк» за договором іпотеки було включено належну на праві спільної часткової власності їйта

ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , тобто судами встановлено, що відбулося порушення вимог закону, тому суди попередніх інстанцій мали можливість вийти за межі позовних вимог та визнати договір іпотеки №04/1-245 від 07 червня

2006 рокунедійсним, оскільки при його укладанні було порушено положення статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору), проте зазначеного судами враховано не було.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

2. Мотивувальна частина

Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 25 лютого

1999 року ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 , площею 62,30 кв. м.

Відповідно до договору дарування частини квартири від 07 грудня

2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , останній отримав

у дар 1/10 частину квартири

АДРЕСА_1 .

07 червня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 335, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав у ПАТ «Укрсоцбанк» кредит у розмірі 490 000,00 дол. США, строком до 06 червня 2016 року зі сплатою

12,5 % річних.

Відповідно до пункту 1.3 цього кредитного договору, на забезпечення ОСОБА_2 зобов`язань щодо повернення кредиту, між останнім та банком 07 червня 2006 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ковальчуком С. П., відповідно до умов якого банку було передано нежиле приміщення, загальною площею 437,1 кв. м,

за адресою: АДРЕСА_1 (з першого

по п`ятий поверхи включно) (літ. А), право власності на яке належало ОСОБА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада

2012 року у справі № 2610/401/2012, провадження № 2-2610/141/2012, яке набрало законної сили, частково задоволено позов ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про визнання загальної площі купівлі-продажу нежилого приміщення недійсним, виключення загальної площі квартири із загальної площі нежилого приміщення, зобов`язання відновити інженерно-комунікаційні мережі та відшкодування майнової та моральної шкоди. Визнано недійсним договір купівлі-продажу, як нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверхи включно (літ. А), укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , у частині вказаних

у договорі як нежилі приміщення, придбані ОСОБА_2 . приміщення на четвертому поверсі АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16, площею 60,1 кв. м, як одні і ті ж приміщення визнані квартирою АДРЕСА_1, площею 60,1 кв. м,

що належить ОСОБА_1 . Виключено загальну площу квартири АДРЕСА_1 із загального розміру площі приміщення 437,1 кв. м, яке зареєстроване за ОСОБА_2 , зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» внести відповідні зміни

до інвентаризаційної справи, у якій зареєстровано право власності

ОСОБА_2 на зазначене приміщення, як нежитлове приміщення, яке знаходиться за вказаною адресою та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверхи включно (літ. А). Зобов`язано ОСОБА_2 провести роботи по відновленню інженерно-комунікаційної мережі квартири

АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, об`єкт нерухомого майна -нежиле приміщення, (літ. А) з першого по п`ятий поверхи, загальною площею

437,1 кв. м по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ПАТ «Укрсоцбанк». Об`єкти житлової нерухомості відсутні. Підстава набуття у власність - іпотечний договір, укладений 07 червня

2006 року.

Згідно іншої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, об`єкт нерухомого майна -квартира, двокімнатна, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 62,3 кв. м

по АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 (9/10 часток) та ОСОБА_3

(1/10 частки). Відомості про державну реєстрацію іпотеки відсутні.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» не підлягає задоволенню.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з частинами першою та другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частин першої та третьої статті 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на час укладення оспорюваного правочину предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада

2012 року у справі № 2610/401/2012, яке набрало законної сили, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання загальної площі купівлі-продажу нежилого приміщення недійсним, виключення загальної площі квартири із загальної площі нежилого приміщення, зобов`язання відновити інженерно-комунікаційні мережі та відшкодування майнової та моральної шкоди. Визнано недійсним договір купівлі-продажу, як нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверхи включно (літера А), укладений між ОСОБА_5 та

ОСОБА_2 , у частині вказаних у договорі як нежилі приміщення, придбані ОСОБА_2 , приміщення на 4-му поверсі № АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_15, АДРЕСА_16, площею 60,1 кв. м, як одні і ті ж приміщення, визнані квартирою

АДРЕСА_1, площею 60,1 кв. м, що належить ОСОБА_1 .

Виключено загальну площу цієї квартири АДРЕСА_1 із загального розміру площі приміщення 437,1 кв. м, яке зареєстроване за ОСОБА_2 , зобов`язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» внести відповідні зміни до інвентаризаційної справи,

у якій зареєстровано право власності ОСОБА_2 на зазначені приміщення, як нежитлове приміщення, яке знаходиться за наведеною вище та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверхи включно

(літера А). Зобов`язано Кулагіна М. О. провести роботи по відновленню інженерно-комунікаційної мережі квартири

АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрсоцбанк» Кучеренко О. О. відхилено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційну скаргу

ТОВ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

Отже, висновок суду першої та апеляційної інстанцій про те, що без відповідних правових підстав до складу майна, яке було передано ОСОБА_2 за вказаним договором іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» було включено належну на праві спільної часткової власності ОСОБА_1

та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 є обґрунтованим, тому що приміщення на четвертому поверсі номери: АДРЕСА_11, АДРЕСА_12, АДРЕСА_13, АДРЕСА_14, АДРЕСА_9 , АДРЕСА_5 у будинку

АДРЕСА_1 не належали ОСОБА_2 , а, отже не могли бути передані ним

у іпотеку.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Статтею 18 цього Закону визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В силу положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав

на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав

на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ

від 17 жовтня 2013 року № 868, суд не наділений повноваження вести Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Державний реєстр іпотек.

Ураховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону на відчуження та про виключення з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку не підлягають задоволенню, оскільки відповідачі за зазначеним позовом не є суб`єктами, які мають право на здійснення зазначених дій, як державний реєстратор, тому вказаний висновок судів є правильним.

Прохання касаційної скарги ОСОБА_1 вийти за межі позову та визнати договір іпотеки недійсним повністю не може бути задоволено, так як апеляційний суд вірно зазначив і колегія суддів з цим погоджується, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), який діє і на стадії апеляційного перегляду (стаття 367 ЦПК України), і на стадії касаційного перегляду (стаття 400 ЦПК України), суду цього не дозволяє.

При цьому, суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування заборони

від 07 червня 2006 року до договору іпотеки на відчуження, щодо приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1 , яке є власністю ОСОБА_2 на забезпечення договору іпотеки, дійшли висновку, що на час розгляду справи судом ця заборона була скасована, а тому такий висновок судів є обґрунтованим.

Доводи касаційних скарг про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при їх ухваленні не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Інші доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 08 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта