ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року

м. Київ

справа № 676/8860/13-ц

провадження № 61-6286 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі - ОСОБА_4 , Кам`янець-Подільська міська рада, Відділ Держгеокадастру в м. Кам`янці-Подільському,

треті особи - приватне підприємство «Пріоритет», державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року в складі колегії суддів Купельського А. В., Спірідонової Т. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2013 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , Кам`янець-Подільської міскьої ради, Відділу Держгеокадастру в Кам`янці-Подіьльському, треті особи ПП «Пріоритет», ДП «Центр Державного земельного кадастру» та просили визнати недійсним і скасувати державний акт на право спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0526 га від 08 травня 2007 року серії НОМЕР_1 , виданий на підставі рішення Кам`янець-Подільської міської ради від 12 квітня 2007 року № 140, визнати недійсним договір від 27 жовтня 2009 року про поділ указаної земельної ділянки, укладений між позивачами та відповідачем, а також визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки площею 0,0071 га та 0,0277 га від 10 грудня 2009 року серії НОМЕР_2 та № 052175.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали, що вони та ОСОБА_4 є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Кам`янець-Подільської міської ради від 12 квітня 2007 року № 140 вирішено безоплатно передати у власність ОСОБА_4 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельну ділянку площею 528 м2, на якій розташований будинок.

У державному акті на право спільної часткової власності на землю, виготовленому на підставі вказаного рішення, зазначена площа земельної ділянки 526 м2, а не 528 м2.

Уважали, що оскільки вказаний державний акт виданий на земельну ділянку меншого розміру, то він є недійсним, тому укладений на підставі цього держакту договір про поділ земельної ділянки від 27 жовтня 2009 року та відповідні державні акти, видані ОСОБА_4 на земельні ділянки, що виникли внаслідок поділу основної ділянки, є недійсними та підлягають скасуванню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2016 року позов задоволено частково, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0526 га серії НОМЕР_1 від 08 травня 2007 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за № 99; визнано недійсним договір від 27 жовтня 2009 року про поділ земельної ділянки площею 0,0526 га, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчук С. Л., зареєстрованого в реєстрі за №1447; визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,0071 га від 10 грудня 2009 року серії НОМЕР_2 та земельної ділянки площею 0,0277 га від 10 грудня 2009 року серії НОМЕР_3 .

Суд першої інстанції виходив із того, що розмір земельної ділянки, зазначений у державному акті від 08 травня 2007 року серії НОМЕР_1 , є меншим за розмір, визначений у рішенні Кам`янець-Подільської міської ради від 12 квітня 2007 року № 140 «Про безоплатну передачу земельних ділянок громадянам України у власність», а тому й договір про поділ земельної ділянки площею 0,0526 га, укладений на підставі цього державного акта, а також державні акти, видані на земельні ділянки на піставі цього договору, підлягають скасуванню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд виходив із того, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,526 га виданий на підставі технічної документації та заяв співвласників земельної ділянки, а тому відсутні правові підстави для висновку, що такий державний акт порушує права позивачів. Ураховуючи законність відповідного акту, правові підстави для скасування договору про поділ земельної ділянки та державних актів, виданих на підставі цього договору, також відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивачі зазначають, що апеляційний суд не дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та дійшов безпідставного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Просили касаційну скаргу задовольнити, рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу

Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Кам`янець-Подільської міської ради від 12 квітня 2007 року № 140 «Про безоплатну передачу земельних ділянок громадянам України у власність» передано в спільну сумісну власність ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельну ділянку площею 528 м2, яка розташована за вказаною адресою.

У державному акті на право спільної часткової власності на земельну ділянку від 08 травня 2007 року серії НОМЕР_1 зазначено, що співвласникам ОСОБА_4 . ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0526 га, з яких ОСОБА_4 належить 33/50 частин зазначеної земельної ділянки, а ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - 17/50 частин земельної ділянки.

Відповідно до заяви співвласників, технічного завдання, виписки з земельно-облікових документів, висновків, схем технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_4 ., ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки, щодо якої складалась документація, становить 0,526 га.

27 жовтня 2009 року між позивачами та відповідачем укладений договір про поділ земельної ділянки площею 0,0526 га, згідно з пунктом 4 якого у власність ОСОБА_4 переходить 33/50 частини цієї земельної ділянки, а у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - 17/50 частин.

На підставі даного договору Кам`янець-Подільський міський відділ Хмельницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» виготовив технічну документацію на земельні ділянки площею 0,0071 га та 0,0277 га, кадастрові номери НОМЕР_4 : НОМЕР_5 , НОМЕР_4.

Відповідно до виготовлених технічних документацій ОСОБА_4 отримала Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки від 10 грудня 2009 року серії НОМЕР_3 , № НОМЕР_6.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягаює задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає в тому числі рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування.

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Відповідно до пунтку 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року N 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за N 354/3647, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою в тому числі включає виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду.

Ураховуючи, що державний акт на право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,526 га виданий відповідно до заяв співвласників, у яких зазначена саме така площа ділянки, а також належним чином оформленої технічної документації, правильним є висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для визнання недійсним і скасування даного державного акта.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 57 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (абзац другий частини першої, частина друга статті 58 ЦПК України редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій).

Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України в цій редакції обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України в указаній редакції встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Позивачі не довели в установленому законом порядку, що площа земельних ділянок, співвласниками яких вони є, зменшилася внаслідок укладення договору поділу, тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що договір про поділ земельної ділянки не порушує права позивачів, у зв`язку з чим вимога про його скасування безпідставною.

Вимога про визнання недійсними державних актів на право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки площею 0,071 га й 0,277 га, виданих на підставі договору про поділ земельної ділянки площею 0,526 га, також не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним відповідного договору.

Ураховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційних скарг не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

О. І. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук