ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/846/17

Провадження № 22-ц/818/2709/19

Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року, у складі судді Єрмак Н.В.

по справі за поданням заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України

у цивільній справі №643/846/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

встановив:

17.12.2018 року старший державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Попович Н.А. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, в якому просив вирішити питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 до виконання зобов`язань , покладених на нього рішенням від 16.04.2018 року по справі № 643/846/17.

Подання обґрунтовано посиланням на те, що на виконанні Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області з 14 травня 2018 року перебуває виконавче провадження № 56384354 по виконанню виконавчого листа № 643/846/17 виданого 16.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 83 080,46 грн., три відсотка річних у розмірі 4302,01 грн.. інфляційне збільшення з простроченої суми за весь час прострочення в сумі 18789,28 грн., а всього 106171,75 грн.

В процесі виконавчого провадження встановлено: що боржник пенсію не отримує, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює, відкритих рахунків не має; у нього відсутнє майно та джерела отримання доходів, зареєстровані права власності на нерухоме майно відсутні; на виклик до державного виконавця боржник не з`являється, ухиляється від виконання зобов`язання, а тому є підозри, що боржник може виїхати за межі України з метою ухиляння від виконання зобов`язань.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2018 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити подання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник стягувача вказує, що в рамках виконавчого провадження № 56384354 державним виконавцем Московського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області 10.09.2018року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію на інші доходи боржника; що в жовтні 2018 року ТОВ «ЛОТ» повідомило державного виконавця про те, що боржник вже не перебуває у трудових відносинах з даним товариством; що представник боржника неодноразово знайомився з матеріалами виконавчого провадження, але боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Вважає, що суд неповно з`ясував обставини справи; порушив норм процесуального права ( стаття 441 ЦПК України) та неправильно застосував норму матеріального права (п. 5 статті 6 Закону України « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну») і безпідставно відмовив у задоволенні подання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Свої доводи обґрунтовує тим, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними. Зазначає, що він повністю визнає свої боргові зобов`язання та намагається виконувати рішення суду, але він має велику родину, дружину з двома неповнолітніми дітьми, дитину від попереднього шлюбу, хвору матір пенсіонерку та бабусю інваліда - похилого віку, які мешкають разом з ним, та потребують догляду і постійної матеріальної допомоги.

Розуміючи необхідність погашення боргу га користь стягувача, у листопаді 2018 року ОСОБА_3 працевлаштувався різноробочим у Європі, що надало йому можливість з грудня 2018 року по травень 2019 року погасити борг на суму 12 300,00 грн.. Можливість виїзду за кордон для нього в даний час є єдиним способом регулярно, щомісячно виконувати свої зобов`язання з погашення боргу. З огляду на те, що ОСОБА_3 не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідним рішенням суду, а навпаки, вживає доступні для нього заходи, погашаючи заборгованість частками, немає підстав для задоволення подання.

В судове засідання представник Московського відділу ДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області не з`явився , повідомлений про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься лист, у якому заявник просить апеляційну скаргу задовольнити та справу розглядати за відсутності його представника.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , повідомлений про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належними чином, як і сам ОСОБА_1 , подав заяву у якій просить ухвалити законне судове рішення та розглядати справу за їх відсутності.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Представник боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . подав клопотанням про долучення до матеріалів справи копії квитанції на підтвердження доводів про здійснення боржником чергового погашення боргових зобов`язань перед ОСОБА_1 за судовим рішенням.

Зважуючи на положення ст.ст.371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вимог заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддюю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, а учасниками не заперечується та обставина, що на виконанні державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Попович Н.А. з 11.05.2018 року перебуває виконавче провадження ВП № 56384354 за виконавчим листом № 643/846/17 виданим Московським районним судом м.Харкова від 16.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 106171,75 грн.( а.с. 135).

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем прийнято постанови про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_3 та про звернення стягнення на доходи боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 116939,92 грн, зроблено запити та інші дії з метою пошуку грошових коштів та майна боржника на які б можна було звернути стягнення, однак таких коштів та майна боржника не виявлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що підставою для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон може бути лише у разі наявності даних про ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, що сам по собі факт наявності невиконаного зобов`язання не є достатньою підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ч. 2,4 ЦК України).

Пункт п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно частини 3 статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Проте в поданні старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Попович Н.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа та в долучених до нього у якості доказів додатків у виді фрагментів матеріалів виконавчого провадження міститься лише перелік заходів, які вона здійснювала в процесі примусового виконання виконавчого листа № 643/846/17 виданим Московським районним судом м. Харкова від 16.04.2018 року. Доказів, які б вказували на те, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов`язання, вказані матеріали не містять.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі "Хлюстов проти Росії".

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до повторного викладення мотивів, зазначених у поданні державного виконавця.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції за наслідками розгляду подання державного виконавця ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

При цьому колегія суддів враховує і ту обставину, що за змістом ст. 441 ЦПК України відмова у задоволенні подання державного виконавця про застосування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає у подальшому державному виконавцю звернутися з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України за наявності обставин, що свідчать про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Керуючись ст. ст.371, 372, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 червня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина