ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року

м. Харків

справа № 610/2162/18

провадження № 22-ц/818/2293/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Колодяжної І.М., -

установив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 22 098 грн. 82 коп. на відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір.

26 січня 2019 року позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт та оголосити заборону на відчуження будинку АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_3 . Заява обґрунтована тим, що під час спроби досудового врегулювання відшкодування заподіяних позивачу матеріальних збитків, відповідач та її донька ( ОСОБА_4 ) відмовилися визнавати позов і повідомили, що ймовірно вони здійснять відчуження майна, успадковане після смерті ОСОБА_3 , в тому числі, й житловий будинок. У зв`язку з викладеним існує реальна можливість продажу майна до ухвалення рішення судом, що може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що клопотання про забезпечення позову не містить посилань на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. ОСОБА_1 також не вказує в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати у зв`язку із цим понесені. При цьому заявником не надано даних щодо дійсної і реальної загрози відчуження майна, що належало ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, прийняти нове судове рішення, яким накласти арешт та заборону відчуження на належний ОСОБА_3 житловий будинок.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильність установлення обставин, що мають значення для справи, неправильну оцінку доказів і неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин. Вказує на те, що в заяві про забезпечення позову він прямо вказував на намір відповідача у справі та її доньки продати майно, успадковане після смерті ОСОБА_3 , в тому числі й житловий будинок АДРЕСА_1 . У разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, йому необхідно буде звертатися із позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним. Тому арешт майна та оголошення заборони на відчуження майна ОСОБА_3 є адекватним і спів мірним із заявленими позовними вимогами.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін та їх представників, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ціна позову склала 22 098 грн. 82 коп. Збитки, що завдані ОСОБА_3 , позивач просив стягнути з ОСОБА_2 зі спадкоємця.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Згідно наданих в судовому засіданні документів спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його донька ОСОБА_4 (аркуш 99 контрольного провадження).

Ухвалою суду, що оскаржується, було відмовлено у забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (аркуш 31-32 контрольного провадження). На підтвердження доводів про заміну відповідача ОСОБА_2 у справі № 610/2162/18 на належного відповідача ОСОБА_4 позивач доказів не надав.

Крім того, запропонований заявником захід забезпечення позову у вигляді арешту будинку АДРЕСА_1 , що успадкований ОСОБА_4 , є неспівмірним з розміром заявлених позовних вимог про стягнення 22 098 грн. 82 коп.

Тому суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвала суду є законною і обґрунтованою. Апеляційна скарга висновків суду не спростовує, тому її належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 червня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний