Номер провадження: 22-ц/813/5598/19
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого-судді: Комлевої О.С.

суддів: Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року, Публічне Акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (далі - ПАТ АБ «Південний») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що між сторонами був укладений договір банківського рахунку №1698284 від 14.12.2017 року, відповідно до якого відповідач, отримавши у касі банку готівкові кошти у розмірі 33 956, 00 доларів США, не сплатила комісію у розмірі 6307 грн. 04 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2019 року у задоволенні позовної заяви Публічне Акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 6307 грн. 04 коп., за договором банківського рахунку №1698284 від 14.12.2017 року - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ АБ «Південний» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного Банку «Південний» задовольнити у повному обсязі.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ПАТ АБ «Південний» зазначає, що Банк на виконання умов Публічного договору списав нараховану комісійну винагороду Банку з поточного рахунку Клієнта, внаслідок чого у Клієнта виникла несанкціонована перевитрата у розмірі 6307,04 гривен.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 14.12.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського рахунку №1698284, відповідно до якого відповідачеві було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в валюті USD, з видачею платіжної карти терміном дії на три роки.

26.02.2018 року відповідач звернулася до позивача з заявою №14403475 та заявою №14402534 про видачу коштів з її поточного рахунку у загальній сумі 33 956, 00 доларів США, які позивач згідно з вказаними заявами надав.

Відповідно до тарифного пакета відповідача, плата за отримання коштів у відділеннях ПАТ АБ «Південний» без використання платіжної картки складає 0,7 % від загальної суми, у зв`язку з чим відповідачеві було нараховано комісію, яка станом на 26.02.2018 року склала 6 414, 99 грн.

Позивач посилається на те, що у відповідача виникла заборгованість з комісії за отримання власних готівкових коштів і банк самостійно списав залишок на рахунку відповідача у розмірі 4 (чотири) долари США в рахунок погашення заборгованості.

Відповідно до листа №14-21089БТ від 03.08.2018 року, позивач звертався до відповідача з вимогою про здійснення погашення комісійної заборгованості, але відповідач жодних коштів не сплатила.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів, що під час видачі готівки банк не мав можливості списати в рахунок виданих коштів комісію за проведену операцію, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

Проте апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідаєвимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 14.12.2017 року між АБ «Південний» та ОСОБА_1 був укладений договір банківського рахунку, відповідно до якого відповідачеві було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в валюті USD, з видачею платіжної карти терміном дії на три роки.

ОСОБА_1 підписавши заяву - договір підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, прийняла його умови та зобов`язання дотримуватись їх (п. 2.1. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір комплексного обслуговування).

Умовами договору комплексного обслуговування передбачено, що Банк має право самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги (п. 3.2.1. Договору комплексного обслуговування).

З матеріалів справи також вбачається, що 26.02.2018 року, ОСОБА_1 звернулася до відділення Банку з заявою №14403475 та заявою №14402534 про видачу коштів з її поточного рахунку у загальній сумі 33 956, 00 доларів США (а.с. 46,47), які Банк згідно з вказаними заявами надав ОСОБА_1 .

Відповідно до тарифного пакета відповідача, плата за отримання коштів у відділеннях ПАТ АБ «Південний» без використання платіжної картки складає 0,7 % від загальної суми, у зв`язку з чим відповідачеві було нараховано комісію, яка станом на 26.02.2018 року склала 6 414, 99 грн.

Згідно до 3.2.2. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 31.08.2017 року (далі - Публічний договір) Банк зобов`язаний самостійно списувати в порядку, передбаченому цим Договором, нараховану плату за розрахункове/ касове обслуговування рахунку. Комісійна винагорода Банку нараховуються в національній валюті згідно з Тарифами. Якщо поточний рахунок Клієнта відкритий в іноземній валюті, Клієнт доручає Банку самостійно списати комісійну винагороду з поточного рахунку Клієнта, відкритого в національній валюті. У разі відсутності достатньої суми грошових коштів на поточному рахунку в національній валюті, Клієнт доручає Банку самостійно списати грошові кошти в валюті рахунку по курсу НБУ на дату здійснення операції в сумі, необхідній для сплати комісійної винагороди, обміняти/продати їх на міжбанківському валютному ринку на національну валюту України, та списати нараховану плату за розрахункове та касове обслуговування. (а.с. 16, зворот).

Таким чином, оскільки у ОСОБА_1 виникла комісійна заборгованість за отримання готівкових коштів, Банк, на виконання умов Публічного договору самостійно списав нараховану комісійну винагороду з поточного рахунку Клієнта № НОМЕР_1 в валюті USD, а саме грошові кошти у розмірі 4 дол. США, що на момент продажу валюти по курсу НБУ склало 107,95 грн., внаслідок чого, після списання грошових коштів, залишок заборгованості за комісійну винагороду у ОСОБА_1 склала 6 307,04 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 45).

Відповідно до п. 3.2.1. Публічного договору Клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати погашення заборгованості, що виникла у Клієнта за будь - якими договорами, а також оплачувати всі комісії/інші платежі в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором комплексного банківського обслуговування та/або Тарифами.

Матеріалами справи також встановлено, що Банк неодноразово повідомляв ОСОБА_2 про необхідність сплати комісійної заборгованості у телефонному режимі та шляхом надіслання SМS-повідомлень та надсилання листа - вимоги про погашення заборгованості, проте вимоги Банку залишились без задоволення.

На підставі п. 2.1.4.2. Договору комплексного обслуговування Банк має право вимагати від Клієнта повернення суми несанкціонованої перевитрати, а також нарахованими комісіями протягом тридцяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від Банку, а в разі невиконання вимоги Банку звернутися до суду.

На виконання вказаних умов Договору комплексного обслуговування Банк, звернувся до Позичальника з вимогою про здійснення погашення комісійної заборгованості, вих. № 14-21089БТ від 03.08.2018 року (а.с. 43-44) однак вищевказана вимога також залишилась без задоволення.

Ураховуючи фактичні обставини, апеляційний суд вважає, що Банк виконав всі умови, передбачені Публічним договором, надав належні докази, які підтверджують правомірність нарахування вказаної комісії, а також неодноразово намагався врегулювати спір у досудовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, та не приділив уваги тому, що Банк виконав умови Договору банківського обслуговування та Публічного договору, видавши готівку та нарахувавши комісію, а оскільки грошових коштів на поточному рахунку клієнта не було, внаслідок цього виникла несанкціонована перевитрата.

Згідно із частиною 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина перша та друга статті 89 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Разом з тим, що стосується позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідача суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. апеляційний суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 18.06.2018 року між ПАТ АБ «Південний» та Адвокатським об`єднанням «ЮРПРАЙМ», з метою представлення інтересів Банку в суді, було укладено договір про надання правової допомоги №1/6-18 від 18.06.2018 року (а.с. 59-61).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ АБ «Південний» подав до позовної заяви: ордер, договір про надання правової допомоги та попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат (а.с. 59-61, 62, 64).

Однак, квитанції до касового ордеру або іншого підтверджуючого документу про фактичне здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано. Не надано таких доказів і до апеляційної скарги.

Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18 необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Натомість в даному випадку витрати позивача на послуги адвоката не підтверджені належними фінансовими документами, оскільки позивачем не надано суду видатковий касовий ордер або платіжне доручення, про передачу коштів Адвокатському об`єднанню «ЮРПРАЙМ».

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували фактичне здійснення витрат на правничу допомогу позивача.

Окрім того, відповідно до правової позиції, викладеної у додатковій постанові ВС /КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 року зазначено, що для підтвердження розміру витрат на професійну допомогу адвокату слід саме у договорі з клієнтом визначити механізм розрахунку свого гонорару, лише рахунку замало.

Однак, у тексті договору від 18.06.2018 року відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише у п. 4.1. вказаного договору зазначено що, за послуги, що надаються виконавцем у відповідності із умовами даного Договору, замовник сплачує виконавцю гонорар (винагороду) у розмірі та у порядку передбаченому у Додатку №1 до цього договору, що є невід`ємною частиною даного договору.

Проте, зазначеного Додатку №1 позивачем також до суду надано не було.

Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатським об`єднанням «ЮРПРАЙМ» та його клієнтом - АБ «Південний» щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог Банку відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд стягує з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Південний» понесені Банком та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1762 грн. (а.с. 1) та за подання апеляційної скарги у розмірі 2643 грн. (а.с. 83).

З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на наведене вище уваги не звернув, належним чином не з`ясував зміст заявлених позовних вимог та не визначився з характером спірних правовідносин, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Південний» про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» - задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2019 року - скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (65059, м.Одеса, вул. Краснова,6/1; ) заборгованість за Договором Банківського рахунку №1698284 від 14.12.2017 року, за комісією за видачу готівки в касі Банку у сумі 6307,04 гривень ( шість тисяч триста сім гривень, 04 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (65059, м.Одеса, вул. Краснова,6/1; ) суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1762 гривень (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) та за подання апеляційної скарги у розмірі 2643 гривень (дві тисячі шістсот сорок три гривні).

В інші частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 12 липня 2019 року.

Головуючий ________________О.С. Комлева

Судді ________________О.Г. Журавльов

________________ Ю.І. Кравець