Справа № 461/3232/19
Провадження № 6/461/89/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чорненької К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Галицький відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про компенсацію за відрив від звичайних занять,

встановив:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2019 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зорени П.І. та старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Папроцького А.А. Визнано дії та бездіяльність державних виконавців протиправними.

Кефор Б.Б. подав до суду заяву про компенсацію за відрив від звичайних занять, в якій просить стягнути солідарно з Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зорени П.І. та ОСОБА_2 А ОСОБА_3 А. судові витрати, які складаються з таких сум: компенсація за відрив від звичайних занять за підготовку до судових засідань, складання клопотань та скарг на, що було витрачено 15 днів, і що дорівнює 2 086, 50 гривень; за час, витрачений на явку до суду та перебування у судових засіданнях, що дорівнює 505,11 гривень; за проїзд на судові засідання, що становить 96,00 гривень.

ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої заяву підтримав та просив задоволити. У судовому засіданні 28.05.2019 року заяву підтримав, з мотивів, наведених у ній.

Представник Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.

Дослідивши заяву та долучені до неї документи, матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державних виконавців, приходжу до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 додатку до постанови Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27 квітня 2006 року N 590, за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові у зв`язку з явкою до суду граничний розмір компенсації обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи №461/1532/19 вбачається, що ОСОБА_1 фактично був відірваним від звичайних занять у зв`язку з перебуванням у судових засіданнях, зокрема:

20 березня 2019 року 11 хвилин /а.с.13/; 01 квітня 2019 року 3 хвилини /а.с.26/; 04 квітня 2019 року 04 хвилини /а.с.28/; 17 квітня 2019 року 24 хвилини /а.с.36/.

Всього заявник був присутній у судових засіданнях 42 хвилини.

Відтак, вказаний період часу є відривом ОСОБА_1 від звичайних занять, що підтверджено документально, а тому суд вважає за можливе компенсувати останньому витрати саме за цей час, за рахунок органу державної виконавчої служби.

При цьому, витрати підлягають стягненню не з конкретних виконавців, а з органу державної виконавчої служби, представниками якого являлись такі виконавці на момент вчинення відповідних виконавчих дій.

Розмір мінімальної заробітної плати законодавством про Державний бюджет України встановлений у 2019 році 25,13 гривень на годину.

Так, за 42 хвилини, які заявник був присутній у судових засіданнях з державної виконавчої служби підлягає стягненню сума в розмірі 17,22 гривень.

Як видно з долучених заявником проїзних документів /а.с.5/ останнім, за час слухання справи №461/1532/19, на проїзд до суду було витрачено 96,00 гривень. Тож, вказану суму також слід стягнути з Державної виконавчої служби на користь ОСОБА_1 , оскільки такі витрати документально підтверджені.

Водночас, виходячи з диспозиції ст. 138 ЦПК України, компенсації підлягають лише ті витрати за відрив від звичайних сторони у справі занять, що пов`язані з явкою до суду.

Таким чином, час пов`язаний з вивченням заявником законодавства, підготовкою, складанням та поданням процесуальних документів (клопотань та скарг), не підлягає компенсації в порядку, визначеному для судових витрат.

У той же час, заявником не надано суду належних та допустимих доказів про час перебування в дорозі. Долучені заявником роздруківки про маршрут з мережі інтернет-ресурсів, покладений з місця проживання заявника до місцязнаходження суду не підтверджують фактичний час перебування ОСОБА_1 у дорозі. Відтак, відсутні дані, які б могли бути взяті судом до уваги при визначенні суми компенсації за відрив від звичайних занять у зв`язку затратою часу на прибуття до суду.

У зв`язку з викладеним, беручи до уваги участь ОСОБА_1 в судових засіданнях у справі №461/1532/19 та витрати понесені ним на проїзд до суду, відсутність доказів на підтвердження інших випадків відриву від звичайних занять, суд приходить до висновку про доведеність в ході розгляду справи витрат заявника в загальному розмірі 113,22 гривень (17,22 гривень + 96,00 гривень).

Разом з тим, зважаючи на положення ч.1 ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги той факт, що з чотирьох вимог скаржника було задоволено три, суд приходить до переконання про стягнення наведених витрат пропорційно до задоволених вимог (113,22 х 0,75=84,92 гривень).

Керуючись ст.138 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву задоволити частково.

Стягнути з Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати компенсацію за відрив від звичайних занять у сумі 84 гривні 92 копійки.

У решті вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.