Справа № 509/1150/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Овідіопольського районного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2019 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач ОСОБА_2 від участі у вихованні і утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоров`я і розвиток дитини, місце знаходження відповідача не відомо. З урахуванням того, що доньці необхідний культурно-світовий розвиток, позивачка просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відпочинок та проведення літніх канікул з родичами без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 в період з 01 липня 2019 року по 01 серпня 2019 року.

В ході судового розгляду позивачка позов підтримала та направила заяву, в якій зазначила, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність.

Відповідач до суду не з`явився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 ч.5 п.2 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей.

У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, виконавче провадження відносно відповідача не відкривалось, не працевлаштований, є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Неповнолітня дитина мешкає разом з позивачкою.

Відповідач від участі у вихованні і утриманні дитини ухиляється, при цьому має постійне місце проживання та працю, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою.

Відповідно до вищеназваних документів видно, що відповідач маючи постійне проживання та роботу, але фактично вихованням дитини не займається. Суд вважає, що ці обставини, не позбавляють права позивачки на виїзд з дитиною за межі держави, який передбачено ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Таким чином, суд приходить до висновку, що виїзд дитини за кордон, жодним чином не порушує право батька на участь у вихованні дитини, та має мету захисту прав та інтересів дитини, що знайшло свої підтвердження у ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20.11.1989 року.

Позивачка просить надати дозвіл на виїзд в Донецьку область, Україна (зону проведення військових дій), з урахуванням дій, які відбуваються на даній території суд вважає, що виїзд в дану зону суперечить правам та інтересам дитини, а тому в цій частині задоволенню не підлягають.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 768.40 грн., позивачка не ставить питання про розподіл судових витрат, тому відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст.141,157 СК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Російську Федерацію на відпочинок та проведення часу з родичами без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 2 (два) місяці, тобто з 01 липня 2019 року по 01 вересня 2019 року.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.