КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 369/8726/18

номер провадження: 22-ц/824/7684/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «Київобленерго» - адвоката Бабича Миколи Михайловича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2018 року у складі судді Дубас Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПрАТ «Київобленерго») про зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 21 липня 2015 року між ним та ПрАТ «Київобленерго» було укладено договір № 200970203 про користування електричною енергією. Вказував, що до початку опалювального сезону у 2015 році його лічильник (тип лічильника:NP-06 TD MME 1F 1SM-U, номер лічильника: 2934408) було параметризовано на двофазний (День - Ніч). З липня 2015 року по травень 2017 року позивач сплачував рахунки, які надходили від Києво-Святошинського районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго». Зазначав, що він отримав рахунок за електроенергію за квітень 2017 року, в якому були зазначені фактичні показники лічильника станом на 30 квітня 2017 року: ніч - 19 532, день - 11 648 та сума, яка підлягала до сплати, становила 780 грн 76 коп., яку він своєчасно оплатив. Однак, за травень 2017 року у рахунку за електроенергію були зазначені фактичні показники лічильника станом на 31 травня 2017 року: ніч - 11 701, день -19 658, а сума, яка підлягала до сплати, становила 2 924 грн 29 коп. Вважав, що відповідач неправомірно змінив показники лічильника та нарахував суму до сплати у розмірі 2 924 грн 29 коп., у зв`язку з чим він звернувся до відповідача із письмовою заявою. Зазначав, що 24 липня 2017 року ПрАТ «Київобленерго» надало йому відповідь про те, що він переплутав показники лічильника, однак документів на підтвердження вказаних обставин відповідач йому не надав. Також вважає незаконним посилання відповідача на те, що відповідний перерахунок було здійснено з моменту параметризації лічильника позивача на підставі пунктів 19, 20, 21, 37, 38 Правил користування еклектичною енергію для населення, затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, оскільки жодний із зазначених відповідачем пунктів цих Правил не дає права на здійснення перерахунку з моменту параметризації лічильника по показникам з програми автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (далі - АСКОЕ). Тому, на думку позивача, нарахований відповідачем борг у розмірі 2 924 грн 29 коп. за травень 2017 року є необґрунтованим, правові підставі для нарахування боргу у такому розмірі відсутні.

Зазначав, що 19 червня 2017 року оператор «гарячої» лінії ПрАТ «Київобленерго» йому повідомив, що показники лічильника (День - Ніч) були переставлені білінговим центром ПрАТ «Київобленерго» у зв`язку з дуже малим споживанням електроенергії вдень ніж вночі.

З урахуванням наведеного, позивач просив зобов`язати ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок заборгованості за спожиту ним електроенергію, враховуючи, що станом на 31 травня 2017 року фактичними показниками лічильника (тип лічильника: NP-06 TD MME 1F 1SM-U, номер лічильника: 2934408) є ніч -19 658, день - 11 701.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок за спожиту ОСОБА_1 електроенергію, відповідно до показань лічильника, станом на дату набрання рішення суду законної сили.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ«Київобленерго» - адвокат Бабич М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у свої письмових заявах до відповідача позивач не зазначив про виявлення у платіжному документі помилкових показів приладу обліку, а зазначав про неправильне нарахування за показами приладу обліку. Вказує, що позивач не надав фото приладу обліку з показами, а також роздруківку показів приладу обліку з програми АСКОЕ, а тому вважає, що відсутні порушення з боку відповідача щодо неправильного нарахування позивачу сум за використану електричну енергію відповідно до показів приладу обліку станом на 31 травня 2017 року: ніч - 11701, день - 19658. Зазначає, що зобов`язуючи ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок за спожиту позивачем електроенергію відповідно до показань лічильника, суд першої інстанції з власної ініціативи змінив вимогу позову. Також зазначає, що судом неправильно вирішено питання про розподіл судових витрат, оскільки позов задоволено частково, а тому вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок за спожиту ОСОБА_1 електроенергію, відповідно до фактичних показників лічильника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між сторонами виникли спірні правовідносини у сфері постачання фізичним особам електричної енергії та її використання на побутові потреби, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та «Правилами користування електричною енергією для населення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі ст.714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановленозакономабо не випливає із суті відносин сторін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Київобленерго», перейменованого в подальшому на ПрАТ «Київобленерго», було укладено договір про користування електричною енергією №200970203 (далі - договір), відповідно до пункту 1 якого енергопостачальник зобов`язався надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до дозволеної потужності 10 кВт з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Згідно з пунктом 4 договору позивачу ОСОБА_1 встановлено лічильник типу - NP-06 TD MME 1F 1SM-U, номер лічильника: 2934408.

Відповідно до повідомлення ПАТ «Київобленерго» №01529 від 02 серпня 2015 року встановлений у квартирі ОСОБА_1 . лічильник (тип лічильника: NP-06 TD MME 1F 1SM-U, номер лічильника: 2934408) було параметризовано на двофазний (День-Ніч).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 з липня 2015 року по травень 2017 року сплачував рахунки за спожиту електроенергію.

Так, згідно рахунку за електроенергію № за квітень 2017 року від 10 травня 2017 року вказано фактичні показники лічильника на 30 квітня 2017 року: ніч - 19 532, день - 11 64, сума до сплати становить 780 грн 76 коп.

Судом встановлено, що позивач оплатив вказану суму повністю.

Встановлено, що згідно рахунку за електроенергію № за травень 2017 року від 31 травня 2017 року вказано фактичні показники лічильника на 31 травня 2017 року: ніч - 11 701, день - 19 658, сума до сплати становить 2 924 грн 29 коп.

На звернення позивача від 19 червня 2017 року ПАТ «Київобленерго» надало відповідь від 24 липня 2017 року про те, що після параметризації лічильника NP-06 TD MME 1F 1 SM-U, номер лічильника: 2934408 згідно протоколу № 01529 від 02 серпня 2015 року, в базі даних з лютого 2016 року ОСОБА_1 було переплутано показники лічильника (день та ніч). При закритті розрахункового періоду були завантажені показники з програми АСКОЕ, що призвело до великих нарахувань. При виявлені помилки великого нарахування з`ясувалось, що показники переплутані місцями, тому ОСОБА_1 було виконано перерахунок з моменту параметризації лічильника по показникам з програми АСКОЕ (а.с.26-27).

На звернення позивача від 30 жовтня 2017 року ПрАТ «Київобленерго» надало відповідь від 06 листопада 2017 року про те, що станом на 31 травня 2017 АСКОЕ на лічильнику NP-06 TD MME 1F 1SM-U, номер лічильника: 2934408зафіксовані фактичні покази: ніч - 11 701 та день - 19658. Аналіз споживання показав, що з лютого 2016 року позивачем надавались некоректні покази засобу обліку, позивачем були переплутані зони. Фактично за період з 02 вересня 2015 року по 31 травня 2017 року ОСОБА_1 використано 28 844 кВт/год (ніч - 9 186 кВт/год та день - 19 658 кВт/год). Коригування (перерахунок) здійснено за період з лютого 2016 року по травень 2017 року. Станом на 31 травня 2017 рокунарахування за фактично використану електроенергію на особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 становило 2 924 грн 29 коп., заборгованість виникла в результаті недоплати за використану електроенергію (а.с.38-39).

У листі №07/3141 від 14 вересня 2017 року ПАТ «Київобленерго» повідомило позивачу, що перерахунок з моменту параметризації лічильника по показникам з програми АСКОЕ було виконано відповідно до пунктів 19, 20, 21, 37, 38 Правил, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин (а.с.31-32).

Однак наведені вище пункти Правил, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачають здійснення перерахунку за надання послуг, виходячи з результатів параметризації лічильника по показникам з програми АСКОЕ.

Не передбачено можливості здійснення такого перерахунку і умовами договору про користування електричною енергією №200970203, який укладений між сторонами.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що ПАТ «Київобленерго» не надало доказів правомірності здійснення відповідачу перерахунку за надані послуги, виходячи з результатів параметризації лічильника по показникам з програми АСКОЕ.

При цьому, колегія судів враховує, що пунктом 38 (абз.8) Правил, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що енергопостачальник зобов`язується проводити не менш як один раз на 6 місяців контрольний огляд засобів обліку у побутових споживачів відповідно до затверджених графіків.

Тобто, чинним на той час законодавством, був передбачений механізм виявлення можливих неточностей у показаннях лічильника, які надає побутовий споживач.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 чинив представникам електропостачальника перешкоди у доступі до засобу обліку для зняття показів (контрольного огляду), а тому ПАТ «Київобленерго» мало можливість виявити неточності показів засобу обліку, у випадку надання позивачем некоректних показників.

Отже, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку, що наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ПАТ «Київобленерго» безпідставно здійснило ОСОБА_1 перерахунок (коригування) вартості спожитої електричної енергіїта нарахувало позивачу заборгованість.

Із урахуванням встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок за спожиту позивачем електроенергію відповідно до фактичних показників лічильника.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову частково.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зобов`язуючи ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок за спожиту позивачем електроенергію відповідно до показань лічильника, суд першої інстанції з власної ініціативи змінив вимогу позову, є необґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просив зобов`язати ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок заборгованості за спожиту ним електроенергію, враховуючи, що станом на 31 травня 2017 року фактичними показниками лічильника (тип лічильника: NP-06 TD MME 1F 1SM-U, номер лічильника: 2934408) є: ніч - 19 658, день - 11 701.

Колегія суддів вважає, що зобов`язавши ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок за спожиту позивачем електроенергію відповідно до показань лічильника станом на дату набрання рішенням суду законної сили, суд першої інстанції визначив ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, і такий спосіб захисту не суперечить закону та не виходить за межі заявлених позовних вимог.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно вирішено питання про розподіл судових витрат з тих підстав, що позов задоволено частково, а тому відповідач вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього на користь позивача судового збору у повному обсязі.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно з п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На час подання ОСОБА_1 позовної заяви мінімальний розмір ставки за подання позовної зави немайнового характеру становив 704 грн 80 коп., який був сплачений позивачем (а.с.1).

Оскільки судом першої інстанції задоволено одну вимогу немайнового характеру, то колегія суддів вважає, що з урахуванням положень ч.10 ст.141 ЦПК України суд правильно стягнув з відповідача на користь позивача фактично понесені витрати по сплаті судового збору за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 704 грн 80 коп.

Інші обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Київобленерго» - адвоката Бабича Миколи Михайловича - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді