Дата документу 11.06.2019 Справа № 554/2173/19
Провадження № 2/554/1385/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 30.11.1996 року; вказала між сторонами зареєстровано шлюб 30 листопада 1996 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1804. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказала, що протягом останніх років подружнє життя розладилося, зникло взаємо порозуміння і повага один до одного. Спільне господарство між сторонами не ведеться.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суддя, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами.

Із свідоцтва про шлюб, що було видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1804, встановлено що сторони 30.11.1996 року зареєстрували шлюб.

Встановлено, що неповнолітніх дітей сторони не мають.

Подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство сторони не ведуть.

Позивач просила суд, не надавати строк на примирення.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Розподіл судових витрат провести у відповідності ст. 141 ЦПК України.

Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 105 ч.3, 112,113, 114 ч.2 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 81,223,229, 247, 263,265,268, 354 ЦПК України, суддя

вирішила:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 листопада 1996 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1804, свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 768 грн.40 коп.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Октябрським РВ у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області 23.03.2016, РНОКПП НОМЕР_3

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Київським РВ у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя: Н.В.Тімошенко