Справа №303/2724/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі : головуючого-судді Монич В.О.

при секретарі Лаврів Е.І.

Справа №303/2724/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 втратившим право користування житлом,а саме квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивують тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 ,однак, в квартирізареєстрований відповідач по справі ОСОБА_3 , який не проживає в даній квартирі з 2002 року. Факт не проживання відповідача ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , підтверджується актом. Реєстрація відповідача ОСОБА_3в квартирі позбавляє позивачів в повній мірі користуватися своїм правом власності на майно, розпоряджатися ним, у зв`язку з чим просять позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач - ОСОБА_3 який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Про розгляд справи повідомлявся через опублікування у мережі Інтернет за веб-адресою: mkm.zk.court.gov.ua.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажуквартири від 10.09.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №ІІ-4869, свідоцтва про право на нерухоме майно від 17.12.2003 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.12.2003 року №2329578 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпотек,єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 24.04.2019 року за №164738980, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності по Ѕ частціОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11-14). Згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано та позивачем ( ОСОБА_1 ) було змінено прізвище на "Шітік" (а.с.8). Зміна прізвища також стверджується копією паспорта громадянина україни (а.с.7). Згідно довідки виданої І.Т . В."Сервіс Плюс" від 17.04.2019 року за №3-023021 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (син позивачів) та відповідач - ОСОБА_3 (а.с.15). Згідно відповіді на запит щодо реєстрації відповідача ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 наданої начальником центру надання адміністративних послуг від 08.05.2019 року за №01-40/5385, відповідач дійсно зареєстрований за АДРЕСА_1 (а.с.21). Факт не проживання відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 з 2002 року, підтверджується актом від 20 квітня 2019 року за №44 (а.с.16).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 ,у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк, а тому позов про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України суд, заочно -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивач ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивач ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп..

Відповідачам, які не з"явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, пердбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач : ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Позивач : ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 ;

Відповідач : ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1.

Головуючий В.О.Монич