ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року

м.Суми

Справа №580/383/17

Номер провадження 22-ц/816/524/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

у присутності

представника Громадської організації «Лебединське об`єднання воїнів АТО «Патріот» - адвоката Пєтухова Андрія Юрійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Громадської організації «Лебединське об`єднання воїнів АТО «Патріот»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року в складі судді Чхайла О.В., ухваленого в м. Лебедині, повний текст якого складений 19 листопада 2018 року,

у цивільній справі за позовом Громадської організації «Лебединське об`єднання воїнів АТО «Патріот» до ОСОБА_1 , Лебединської міської ради Сумської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

13 травня 2017 року Громадська організація «Лебединське об`єднання воїнів АТО «Патріот» (далі ГО «Патріот») звернулась з позовом до ОСОБА_1 та Лебединської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 травня 2004 року, яка розташована по АДРЕСА_1 . Т АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір порушує права, свободи та інтереси жителів міста, суспільні інтереси, оскільки земельна ділянка розташована в парковій зоні, а проектування магазину, який планується збудувати на ній, здійснено таким чином, що його обслуговування буде здійснюватися з території парку, що в свою чергу негативно впливатиме на забруднення паркової зони і порушуватиме екологічні права громадян. Земельна ділянка має рекреаційне призначення і на ній заборонена діяльність, що може перешкодити використанню її за призначенням та негативно вплинути на її природній стан. На думку позивача, продаж земельної ділянки був здійснений з порушенням встановленої законом процедури, оскільки рішення про затвердження матеріалів погодження місця розташування та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не приймалось, як і не приймалось рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і її межі в натурі (на місцевості). Крім цього, під час проведення процедури продажу земельної ділянки із земель загального користування (парку) комунальної власності не проводились громадські обговорення об`єкта будівництва, чим були порушені громадянські права через неврахування інтересів територіальної громади міста Лебедин.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року у задоволенні позову ГО «Патріот» відмовлено.

21 травня 2019 року у справі ухвалене додаткове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

ГО «Патріот» з рішенням суду від 19 листопада 2018 року не погодилось і через свого представника ОСОБА_2 оскаржило його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги заявник апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на час проведення публічних торгів з продажу спірної земельної ділянки проект землеустрою по відведенню цієї ділянки для її комерційного використання не мав обов`язкового висновку державної землевпорядної експертизи та не був затверджений органом місцевого самоврядування. Крім того, не було проведено роботи по виготовленню технічної документації про перенесення меж земельної ділянки в натурі. До того ж, громадське обговорення з приводу продажу і забудови земельної ділянки також не було проведено. На думку заявника апеляційної скарги, порушення порядку відчуження земельної ділянки є наслідком визнання договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки недійсним на підставі ст. 210 ЗК України. Також позивач зазначає, що відповідачами при укладенні договору купівлі-продажу не дотримано вимог ч. 2 ст. 132 ЗК України щодо змісту угоди про перехід права власності, оскільки у момент продажу 14 травня 2004 року земельна ділянка як окремий об`єкт цивільних прав не існувала.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу позивача без задоволення. При цьому вказує, що на момент проведення аукціону з продажу спірної земельної ділянки її призначення було для будівництва магазинів, підтвердженням чого є відповідні висновки Державної регіональної інспекції екології та природних ресурсів по м. Лебедину і Лебединському району та Відділу містобудування і архітектури Лебединської міської ради Сумської області. Крім того, після придбання земельної ділянки, реєстрації права власності на неї відповідачем було отримано всі необхідні дозволи на будівництво магазину промислових товарів, тобто земельна ділянка використовується за її призначенням. На думку відповідача, права позивача оспорюваним договором купівлі-продажу земельної ділянки не порушені, доказів на підтвердження зворотного ГО «Патріот» не надала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ГО «Патріот» Пєтухова А.Ю. про скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Лебединської міської ради Сумської області від 25 червня 2003 року «Про виставлення на аукціон земельних ділянок не сільськогосподарського призначення» було виставлено до продажу на аукціоні земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 132).

Можливість використання вказаної земельної ділянки для розміщення на ній міні-магазину та відсутність обмежень щодо його розміщення підтверджується висновком державної землевпорядної експертизи, наданим Сумським обласним головним управлінням земельних ресурсів від 25 лютого 2004 року № 188 (а.с. 19); умовами відведення земельної ділянки (а.с. 20); технічним завданням (а.с. 21); висновком Лебединської санітарно-епідеміологічної станції (а.с. 22); висновком Державної регіональної інспекції екології та природних ресурсів по м. Лебедину і Лебединському району, яким було погоджено проект відведення вищевказаної земельної ділянки для її продажу на аукціоні на умовах забезпечення використання відповідно до цільового призначення (а.с. 23); висновком відділу містобудування та архітектури при виконкомі Лебединської міської ради, згідно якого земельна ділянка є такою, що відповідає містобудівним вимогам, не вступає в протиріччя з генеральним планом міста, проектом детального планування, а даним висновком погоджено її відведення для продажу на аукціоні для комерційного використання роздрібної торгівлі та комерційних послуг (а.с. 25); висновком про охорону культурної спадщини (а.с. 26).

14 квітня 2004 року відбувся аукціон з продажу земельної ділянки, переможцем якого визначено ОСОБА_1 (а.с. 16).

За результатами проведеного аукціону 14 травня 2004 року між Лебединською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1622 та № 1624, згідно з умовами якого ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 54 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , для розміщення міні-магазину (а.с. 27-28).

Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради від 16 червня 2004 року № 136 ОСОБА_1 надано дозвіл на проектування магазину на придбаній земельній ділянці, на підставі якого за замовленням ОСОБА_1 Лебединським районним комунальним підприємством «Архітектурно-планувальне бюро» підготовлено архітектурно-планувальне завдання № 13 від 29 червня 2004 року для будівництва магазину промислових товарів (а.с. 29-35, 209).

21 березня 2006 року Лебединським міським управлінням земельних ресурсів ОСОБА_1 видано Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на придбану земельну ділянку з цільовим призначенням для комерційного користування (а.с. 101).

30 січня 2015 року ОСОБА_1 зареєстрував в установленому законом порядку своє право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна (а.с. 102).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що внаслідок укладення оспорюваного договору купівлі-продажу не були порушені права, свободи й інтереси жителів міста та суспільні інтереси, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували те, що земельна ділянка є територією зелених насаджень загального користування та за своїм цільовим призначенням відноситься до земель рекреаційного призначення. Також суд вказав, що позивачем не доведено, що до проведення аукціону і після одна і та ж земельна ділянка мала різне цільове призначення, тобто позивачем не доведено зміну цільового призначення земельної ділянки. Підстав для визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу суд також не знайшов, оскільки сторони при його укладенні мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало внутрішній волі, договір було укладено у письмовій формі, посвідчено нотаріусом та зареєстровано у державному реєстрі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому, правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 2, 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

На думку позивача, підставою для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 травня 2004 року недійсним є те, що його зміст суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, земельна ділянка розташована у парковій зоні, а проектування магазину, який планується збудувати на ній, здійснено таким чином, що його обслуговування буде здійснюватись з території парку, що у свою чергу негативно впливатиме на забруднення паркової зони і порушуватиме екологічні права громадян. При цьому, як зазначив позивач, оскільки одним з напрямків діяльності ГО «Патріот» є моніторинг прийнятих органами місцевого самоврядування рішень, виконання яких може позначитись на об`єктах культурної спадщини, охороні, збереженні та захисті довкілля, тому права заявника оспорюваним правочином є порушеними та підлягають захисту у обраний ним спосіб.

Отже, позивач просить визнати недійсним правочин, стороною якого він не є, тому предметом доказування у даній справі є конкретні факти порушення прав та інтересів ГО «Патріот» внаслідок укладення оспорюваного правочину, а саме: права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Зі Статуту ГО «Патріот» вбачається, що основною метою об`єднання є сприяння консолідації і координації зусиль воїнів АТО, їх сімей, їх об`єднань у справі широкого, більш ефективного використання наявних можливостей у забезпеченні захисту своїх політичних, економічних, соціальних прав, наданню оздоровчої, медичної, психологічної, моральної та матеріальної допомоги, у тому числі і для сприяння вирішенню житлових проблем, членам об`єднання, в першу чергу інвалідам війни та сім`я загиблих (п.2.1 Статуту).

Одним із завдань ГО «Патріот» є вжиття заходів для збереження історичної забудови м. Лебедин, здійснення моніторингу прийнятих органами державної влади та місцевого самоврядування рішень, виконання яких може позначатись на об`єктах культурної спадщини, охороні, збереженні та захисті довкілля, в тому числі в питаннях планування, будівництва, реконструкції, реставрації на території м. Лебедин, території історичного ареалу, на пам`ятках місцевого та національного значення, охоронних зонах, об`єктах культурної спадщини, вживати передбачені законом заходи для збереження культурної спадщини, охорони, збереження та захисту довкілля, вживати заходи по відстоюванню прав і інтересів громадян (а.с. 57-71).

Проте, як вірно вказав суд першої інстанції, з чим також погоджується колегія суддів, позивачем не доведено, що належна відповідачу на праві власності земельна ділянка є територією зелених насаджень загального користування та за своїм цільовим призначенням відноситься до земель рекреаційного призначення. Натомість, цільове призначення земельної ділянки ОСОБА_1 вказане як комерційне користування, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 101). Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що паркова зона чи земля рекреаційного призначення використовується ОСОБА_1 для забезпечення під`їзду чи для обслуговування його земельної ділянки, на якій лише тільки планується будівництво магазину.

Колегія суддів звертає увагу на те, що захист прав та інтересів суд здійснює у випадку їх порушення, а не імовірності порушення у майбутньому.

Отже, позивачем не доведено яке саме суб`єктивне цивільне право (інтерес) було порушене, не визнане чи оспорене, для того, щоб застосувати такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним.

До того ж, рішення Лебединської міської ради Сумської області, як органу місцевого самоврядування, на підставі яких відповідач ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку, позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувались і незаконними не визнавались, незважаючи на те, що таке право громадська організація має за Статутом. Результати публічного аукціону, який відбувся ІНФОРМАЦІЯ_1 , також є чинними.

Погоджується колегія суддів також і з висновками суду першої інстанції з приводу відсутності підстав для визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу, оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, сторони договору при його укладенні мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало внутрішній волі, договір було укладено у письмовій формі, посвідчено нотаріусом та зареєстровано у державному реєстрі. Зворотного позивач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не довів.

Отже, позивачем не доведено, що зміст договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 травня 2004 року суперечить ЦК України, ЗК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.

Суд першої інстанції врахував положення статей 203, 215 ЦК України, встановлені у справі обставини, підстави звернення ГО «Патріот» з позовом та, встановивши відсутність обставин, які б свідчили про те, що укладення оспорюваного правочину не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За встановлених у справі обставин та з урахуванням зібраних у ній доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 травня 2004 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Громадської організації «Лебединське об`єднання воїнів АТО «Патріот» залишити без задоволення, а рішення Лебединського районного суду Сумської області від 19 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27 червня 2019 року.

Головуючий О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Т. А. Левченко