Справа № 541/244/19
Номер провадження 2/541/434/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В. М.,

секретаря судових засідань Прус Т.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку А-1, погребу Г, прибудови а, прибудови а1, тамбура а3, сараю Б, сараю - прибудови Г1, убиральні Д, навісу е, сараю Е, навісу е1, літнього душу Ж, огорожі №2, водопроводу №3, газопроводу №4, огорожі №5 , ями вигрібної №6 , після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позов посилався на те, що в АДРЕСА_1 , який належав на праві приватної власності її чоловіку - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будинок належав чоловіку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 11 липня 2001 року на Українській Універсальній Біржі . Згідно технічних характеристик будинок складається з коридору-1, коридору-2, санвузлу-3, кімнати житлової-4, кімнати житлової-5, кімнати житлової-6, кімнати житлової-7, кухні-8, тамбуру-ІІ. Також згідно технічних характеристик будинок складається з житлового будинку А-1, погребу Г, прибудови а, прибудови а1, тамбура а3, сараю Б, сараю - прибудови Г1, убиральні Д, навісу е, сараю Е, навісу е1, літнього душу Ж, огорожі №2, водопроводу №3, газопроводу №4, огорожі №5 , ями вигрібної №6.

Зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на будинок після смерті чоловіка та при зверненні до нотаріуса, останній відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Це є перешкодою в оформленні спадщини, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду.

Відповідно до ухвали судді від 22 лютого 20198 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, в раніше поданій заяві просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с. 27).

Представник відповідача Миргородської міської ради в підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 не заперечував ( а.с. 24).

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2018 року (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на майно померлого, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належав останньому на підставі Договору купівлі - продажу №НМ-0378 від 11.07.2011 року зареєстрованого на українській універсальній біржі (а.с. 12).

Спадкоємцем після смерті по закону є позивач по справі, його дружина: ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 11.01.1961 (а.с. 10).

Згідно довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 13 грудня 2018 року право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 згідно Договору купівлі - продажу № НМ - 0378 від 11.07.2002 року зареєсрованиого на УУБ (а.с. 11)

Відповідно до технічного паспорта від 13 грудня 2018 року зазначений садибний (індивідуальний) житловий будинок складається з житлового будинку А-1, погребу Г, прибудови а, прибудови а1, тамбура а3, сараю Б, сараю - прибудови Г1, убиральні Д, навісу е, сараю Е, навісу е1, літнього душу Ж, огорожі №2, водопроводу №3, газопроводу №4, огорожі №5 , ями вигрібної №6. Загальна вартсітсь складає 183174 грн. (а.с.7-9).

06 листопада 2018 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області, із заявою про прийняття спадщини за законом. Постановою від 06 листопада 2018 року державного нотаріуса Першої Миргородської державної нотаріальної контори Полтавської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення та державної реєстрації Договору купівлі - продажу від 11.07.2001 року, що підтверджується копією вищезазначеної постанови (а.с.5).

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 . Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема: Договором купівлі - продажу №НМ-0378 від 11.07.2011 року зареєстрованого на українській універсальній біржі, згідно якого житловий будинок належить ОСОБА_2 (а.с.12).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме міська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі.

Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності житлового будинку з господарським спорудами та будівлями підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після його смерті.

Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлому чоловіку ОСОБА_2 , вчинила дії по прийняттю спадщини, тому вона набула право на це майно в порядку спадкування. Це право відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Оскільки право позивача на оформлення її спадкових прав на житловий будинок померлого ОСОБА_2 порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст. ст. 5,10, 12, 13, 200, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку А-1, погребу Г, прибудови а, прибудови а1, тамбура а3, сараю Б, сараю - прибудови Г1, убиральні Д, навісу е, сараю Е, навісу е1, літнього душу Ж, огорожі №2, водопроводу №3, газопроводу №4, огорожі №5 , ями вигрібної №6 , після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Азрапіно, Шемишейського району, Тамбовської області, Росія, рнокпп НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складене 10 червня 2019 року.

Суддя: В. М. Куцин