ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4524/19 Справа № 210/2719/18 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 вересня 2018 року, яке ухвалене суддею Ступаком С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов мотивовано тим, що 15.01.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики на загальну суму 500 000,00 доларів США (п`ятсот тисяч).

Відповідно до п. 1.1. цього договору Позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надає Позичальнику безвідсоткову позику у сумі 500 000,00 доларів США (п`ятсот тисяч) для придбання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт передання зазначених грошових коштів за Договором підтверджується відповідною розпискою від 15.01.2008 р.

Згідно п. 3.4 Договору Повернення позики здійснюється рівними частками, щорічно, у розмірі 50 000,00 доларів США (п`ятдесят тисяч) до 31 грудня протягом всього строку дії Договору, тобто до 31 грудня 2018 р.

У зв`язку з тим, що на момент подання позову відповідач свої зобов`язання за Договором позики не виконав, заходи для мирного врегулювання спору результатів не принесли, просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики від 15 січня 2008 року у розмірі 13 070 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 15 січня 2008 р. у розмірі 13 070 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 810,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення зачіпає її особисті немайнові та майнові інтереси, а тому відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, вона має право на оскарження вищевказаного рішення, як особа яка не брала участі у справі. Так, в описовій та мотивувальній частинах рішення вказано: «Відповідно до п. 1.1. цього договору Позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надає Позичальнику безвідсоткову позику у сумі 500 000,00 доларів США (п`ятсот тисяч) для придбання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .». Як вбачається з Договору купівлі продажу домоволодіння з земельними ділянками від 29.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциним І.А., вона - ОСОБА_3 , є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2018 року у цивільній справі № 201/3610/18 встановлено факт проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу із січня 2004 року по грудень 2008 року. Проживаючи в 2008 році з ОСОБА_4 в неї була нагальна потреба придбання будинку, в зв`язку з чим вона отримала кредит в АКБ «Форум» 29 лютого 2008 року в сумі 2 500 000,00 грн., під заставу того самого будинку АДРЕСА_1 . Кредит вона погасила сама. Таким чином, наміри ОСОБА_2 щодо придбання домоволодіння за вищевказаною адресою до дійсності не мали жодного відношення і не підтверджується жодними доказами. Зазначає, що оскаржуване рішення не містить посилання на докази, які б дали підстави встановити, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику саме для придбання вказаного домоволодіння. Проте, посилання в описовій та мотивувальній частинах рішення на п. 1.1. Договору та із зазначенням мети отримання позики надає ОСОБА_2 можливість використовувати його як доказ у іншій справі, що знаходиться в провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна. Вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, в зв`язку з чим рішення суду необхідно змінити, шляхом виключення з описової та мотивувальної частин рішення посилання на мету отримання позики.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_3 - адвоката Уманця Д.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника ОСОБА_2 - адвоката Ващенка О.М., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на загальну суму 500 000,00 доларів США (п`ятсот тисяч) ( а.с.6а-7).

Факт передання зазначених грошових коштів за Договором підтверджується відповідною розпискою від 15.01.2008 року ( а.с.8).

Відповідно до п. 1.1. цього договору Позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надає Позичальнику безвідсоткову позику у сумі 500 000,00 доларів США (п`ятсот тисяч) для придбання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.6а-7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту передачі відповідачу грошової суми за договором позики, відсутності заперечень з боку відповідача з приводу розміру отриманої позики та суми неповернутої позики та обов`язку виконання договірних зобов`язань ОСОБА_2 , оскільки, станом на момент розгляду справи, докази виконання відповідачем зобов`язань належного, повного та своєчасного повернення заборгованості за основним боргом в матеріалах справи відсутні.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за договором позики в апеляційному порядку не оскаржується, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 265 ЦПК України рішення складається з вступної, описової , мотивувальної і резолютивної частин.

Частинами 3,4 ст. 265 ЦПК України передбачено, що в описовій частині рішення зазначаються: 1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; 2) заяви, клопотання; 3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо). У мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , щодо необхідності змінити рішення суду, шляхом виключення з описової та мотивувальної частин рішення посилання на мету отримання позики, колегія суддів вважає прийнятними, оскільки суд першої інстанції не повинен був встановлювати мету отримання коштів за договором позики, адже це не було предметом позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, шляхом виключення з описової та мотивувальної частин рішення посилання на мету отримання позичальником ОСОБА_2 від позикодавця ОСОБА_1 безвідсоткової позики у сумі 500 000,00 США ( п`ятсот тисяч), а саме «для придбання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2018 року змінити, шляхом виключення з описової та мотивувальної частин рішення посилання на мету отримання позичальником ОСОБА_2 від позикодавця ОСОБА_1 безвідсоткової позики у сумі 500 000,00 США ( п`ятсот тисяч), а саме «для придбання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 10 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: