Єдиний унікальний номер судової справи:478/821/18
Провадження № 22-ц/812/1105/19 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

20 червня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року ухвалене під головуванням судді Іщенко Х.В., у приміщенні цього суду того ж дня, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

21 травня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що 19 квітня 2012 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 7 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість 88 806 грн. 47 коп.

Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 88 806 грн. 47 коп., що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6 674 грн. 13 коп., нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 73 630 грн. 95 коп., заборгованості за пенею та комісією 3 796 грн. 32 коп., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 4 205 грн. 07 коп. штрафу (процентна складова).

Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки останній платіж відповідачем здійснено 12 березня 2015 року, а позов подано 21 травня 2018 року то, на підставі заяви відповідача про застосування позовної давності, у зв`язку з пропуском встановленого позовної давності, позов не підлягає задоволенню.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував строк дії картки НОМЕР_4, яка отримана відповідачем та діяла до серпня 2015 року, а тому безпідставно застосував позовну давність. АТ КБ «ПриватБанк» вважав, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду справи, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_1 в поданій суду апеляційної інстанції заяві заперечував, як проти поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, так і наявність заборгованості за кредитом та отримання ним картки 582004.

-2-

Заслухавши доповідь судді, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 19 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір, б/н відповідно до якого отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого карткового кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7).

Вказаний кредитний договір між сторонами укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 19 квітня 2012 року. В даній заяві зазначено, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку складає між сторонами кредитний договір.

Правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

-3-

Надання кредитних коштів позичальнику на виконання умов вказаного договору підтверджується банківською випискою за карткою ОСОБА_1 та розрахунком заборгованості станом на 21 травня 2015 року (а.с. 5-6, 102-112).

Відповідач свої зобов`язання за договором кредиту не виконав, кредитна заборгованість за розрахунком банку становить 88 806 грн. 47 коп., що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6 674 грн. 13 коп., нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 73 630 грн. 95 коп., заборгованості за пенею та комісією 3 796 грн. 32 коп., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 4 205 грн. 07 коп. штрафу (процентна складова).

Районний суд постановляючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходив з того, відповідно до вказаного розрахунку останній платіж відповідачем було здійснено 12 березня 2015 року, в зв`язку з чим пред`явивши позов в 21 травня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» пропустив позовну давність.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Судом залишено поза увагою те, що відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній.

Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

За змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Умов).

Пунктом 2.1.1.2.3 Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту.

-4-

Крім того, пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування.

Проте, районний суд не звернув уваги на вказані положення локального нормативного акту та не визначив строк дії картки виданої відповідачу.

До суду апеляційної інстанції позивачем надано довідку з якої слідує, що ОСОБА_1 було видано дві картки, а саме № НОМЕР_1 строком дії до квітня 2015 року, НОМЕР_5 строком дії до серпня 2015 року (а.с.82,101).

Таким чином, строк виконання зобов`язання з погашення повної кредитної заборгованості спливає в серпні 2015 року, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не з дня здійснення останнього платежу. Тому АТ КБ «Приватбанк» пред`явивши позов у даній справі 21 травня 2018 року не порушило строку позовної давності.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного суду України викладеної у постанові від 07 жовтня 2015року справа № 6-1295 цс15 та інших постановах, яка не змінена подальшою практикою Верховного Суду.

Із змісту розрахунку заборгованості наданого банком вбачається, що на час укладання кредитного договору, банк виходив з процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 20,40 відсотків, проте в подальшому починаючи з вересня 2014 року процентна ставка збільшена до 34,80 відсотки, а з 01 квітня 2015 року процентна ставка встановлена в розмірі 42 відсотки.

При цьому Банк посилається на положення Умов та правил надання банківських послуг, в п.1.1.3.2.3. передбачено право банку змінювати самостійно Тарифи банку, при цьому банк зобов`язаний за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта в виписці по картрахунках. Про збільшення кредитного ліміту банк приймає рішення в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідачу були відомі та погоджувались з ним будь-які інші умови кредитування, в тому числі щодо збільшення процентної ставки. Ці обставини позивач визнав та не оспорював.

Більш того, погодившись з розміром встановленої процентної ставки - 20, 40 % в місяць, Банк надав суду апеляційної інстанції розрахунок заборгованості за цією процентною ставкою.

За таких обставин, розрахунок заборгованості має бути визначений виходячи з первинно застосованої процентної ставки за користування кредитними коштами, а саме 20,40 відсотків. Так, відповідно до розрахунку позивача, наданого суду апеляційної інстанції, заборгованість ОСОБА_1 станом на 21 травня 2018 року становить 7 056 грн. 21 коп. з якої: заборгованість по кредиту 6 674 грн. 13 коп., по процентам 382 грн. 08 коп.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували цей розрахунок відповідачем суду не надано, тому колегія суддів бере до уваги зазначений розрахунок заборгованості.

За період з 21 травня 2015 року по 31 серпня 2015 року (термін дії картки) складається з 102 днів, тому розмір процентів за 1 день становитиме 3 грн. 78 коп. ((6 674 грн. 13 коп. х 20,40 %):360 (п.2.1.12.6 Умов). А сума процентів за весь вказаний період буде становити 382 грн. грн. 08 коп. (102 дні х 3 грн. 78 коп. - 3 грн. 68 коп. погашені проценти з 21 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року).

Враховуючи наведені розрахунки, кредитна заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на час дії останньої отриманої ним платіжної картки 31 серпня 2015 року становитиме 7 056 грн. 21 коп. Саме ця сума і підлягає стягненню на користь позивача з ОСОБА_1

-5-

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає, оскільки районним судом помилково було застосовано позовну давність, не вирішено спір по суті та безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 не виконав взятих на себе зобов`язань перед позивачем АТ КБ «Приватбанк», що призвело до порушення прав останнього, проте районним судом права банку не були захищені.

Водночас, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення штрафів, розмір яких обумовлено в договорі - 500 грн. (фіксована частина) + 4 205 грн. 07 коп. (процентна складова) - 5% від суми заборгованості (від суди позову за змістом позову) по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів, комісій, які передбачені п.2.1.1.7.6. (а.с.28) Умов надання банківських послуг у зв`язку з порушенням позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів за необґрунтованістю, оскільки вказані штрафи не зазначені в розрахунку заборгованості наданому суду апеляційної інстанції. Вимоги щодо стягнення пені, комісії є безпідставними, так як не передбачені кредитним договором. Так, ні в анкеті-заяві, ні в Умовах та правилах надання банківських послуг не зазначено конкретний розмір пені, комісії, а тому для їх стягнення відсутні правові підстави.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За такого, оскаржуване рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 7 056 грн. 21 коп. з якої: заборгованість по тіло кредиту 6 674 грн. 13 коп., по процентам 382 грн. 08 коп.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в даній справі заява банку про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції була задоволена, з обґрунтуванням підстав, в ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 03 червня 2019 року. Тому вдруге вирішення цього процесуального питання не потребується.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач АТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір розмірі 1762 грн. за подання позовної заяви та 2643 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду, що у сукупному розмірі складає 4405 грн.

Предметом позову АТ КБ «ПриватБанк» є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом, яка у загальному розмірі складає 88 806 грн. 47 коп.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 7 056 грн. 21 коп.

-6-

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 438 грн. 30 коп.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, рахунок № НОМЕР_3 , МФО № 305299) кредитну заборгованість за анкетою - заявою б/н від 19 квітня 2012 року у сумі - 7 056 (сім тисяч п`ятдесят шість) грн. 21 (двадцять одна) коп., з яких: 6 674 грн. 13 коп. заборгованості по тілу кредиту та 382 грн. 08 коп. заборгованості по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, рахунок № НОМЕР_3 , МФО № 305299) 438 (чотириста тридцять вісім) грн. 30 (тридцять) коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 20 червня 2019 року.