02.05.2019 Єдиний унікальний номер 205/2699/19
Єдиний унікальний номер 205/2699/19
Провадження № 2/205/1631/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. 23 березня 2018 року та зареєстрованого в реєстрі за № 558, та договору дарування від 23 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О і зареєстрованого у реєстрі за № 562, вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На теперішній час у квартирі зареєстрований, окрім позивача, відповідач ОСОБА_2 , але фактично за адресою місцезнаходження будинку відповідач не проживає з 2007 року, комунальні послуги не сплачує та ніколи не сплачував, його особистих речей у будинку немає. Перешкод у проживанні відповідачу ані позивач, ані треті особи не чинили і не чинять. Просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідачеві ОСОБА_2 у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено.

Третім особам Департаменту адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову до суду подано не було.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 березня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрованого у реєстрі за № 558 (а.с. 9), договору дарування від 23 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрованого у реєстрі за № 562 (а.с. 12-15), позивач є власницею квартири АДРЕСА_1 , право власності у встановленому законом порядку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 10-11, 16).

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 18 березня 2019 року № 3626, виданої Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відповідача, який є дядьком позивача (а.с. 18).

Відповідно до акту про непроживання, складеного 23 березня 2019 року комісією у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посвідченого головою правління ОСББ «Парус 1Е» Ласкіною О.М., відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає з 2007 року (а.с. 17).

На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) квартири АДРЕСА_1 , не проживає у ній з 2007 року, його речей у квартирі, належній позивачеві, немає, комунальні послуги він не сплачує, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірною квартирою, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяви позивачем зазначається попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому витрати на правничу допомогу складають 5 000 гривень.

Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Всупереч зазначеним вимогам стороною позивача не надано суду розрахунок вартості гонорару, відсутня детальна фіксація та опис послуг, що надаються в межах ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час на прибуття адвоката до місця розгляду справи) і вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); витрати, що понесені адвокатом у зв`язку з наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (час, витрачений на складання процесуальних заяв, в яких виникла необхідність), також до матеріалів справи стороною позивача не надано підписаного акту прийнятих робіт ОСОБА_1 , підтвердження оплати нею послуг адвоката.

Тому суд приходить до висновку, що позивачеві у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу слід відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. (а.с. 1), який з підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 29, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч.ч. 1, 2 ст. 133, п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263, 264, ч.ч. 1-5 ст. 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: